Справа № 297/2988/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та накладено відносно нього адміністративне стягнення у виді арешту, строком на 10 (десять) діб.
Строк відбування адміністративного арешту ОСОБА_1 рахувати з моменту його затримання.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №544905 від 30.08.2024, - 30 серпня 2025 року, близько 19:40 год., ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не виконував неодноразове законне розпорядження про припинення правопорушення, чіплявся до працівника поліції ОСОБА_2 , поводив себе зухвало та нахабно, чим самим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судута призначити йому менш суворе покарання. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 247569 від 30.08.2025 року та іншими матеріалами справи.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ст.185 КУпАП.
Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а тому відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.
Разом з цим, доводи апеляційної ОСОБА_1 щодо застосування до нього суворішого виду стягнення, а саме адміністративне стягнення у виді арешту - є слушними, з огляду на таке.
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, - накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту, суд врахував характер вчиненого правопорушення та прийшов до висновку, що саме такий вид адміністративного стягнення буде достатнім задля його виховного впливу і запобігання вчинення ним нових правопорушень.
При цьому, за наявності в санкції ст.185 КУпАП альтернативного більш м`якого виду стягнення у виді штрафу, суд в своїй постанові належним чином не мотивував підстави для обрання суворого виду стягнення, передбаченого санкцією вказаної статті.
Такий висновок суду першої інстанції щодо обраного до правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає безпідставним та необґрунтованим.
Відповідно до ст.23КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Зокрема, місцевим судом, в порушення вимог ст.33 КУпАП, належним чином не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 визнав свою вину, щиро розкаявся, до адміністративної відповідальності раніше не притягався, а також спільно проживає та виховує своїх двох дітей та проживає з жінкою, яка має трьох своїх дітей. Дружина офіційно працює продавцем з 08:00 до 20:00. Весь побут, виховання та навчання дітей, ведення сімейного господарства в більшості на ньому. 
Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, суд не врахував належним чином особу правопорушника, визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, а також відсутність суттєвих негативних наслідків його дій та обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ст.185 КУпАП, оскільки адміністративне стягнення у виді арешту є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини, внаслідок суворості.
Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за можливе змінити ОСОБА_1  захід стягнення в межах, передбаченою санкцією ст.185 КУпАП і застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу.
Керуючись ст.ст.283,294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага