Справа № 367/407/25
Провадження № 2/369/3310/26
РІШЕННЯ
Іменем України

14.05.2026 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
секретаря Худинець Д.С.
за участі 
представника позивача Горда Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, Державного підприємства «Сетам» про стягнення коштів -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року позивач звернувсь до Ірпінського міського суду Київської області з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 28 жовтня 2019 року відбулись прилюдні торги щодо продажу домоволодіння по АДРЕСА_1 . Він як переможець торгів сплатив кошти в розмірі 3 111 980,04 грн., з яких: 2 956 381,04 грн. – на рахунок приватного виконавця як продавця, та 155 599 грн. – державному підприємству як винагорода організатору. За результатами торгів приватним виконавцем сформовано акт та в подальшому приватним нотаріусом видано свідоцтво про право власності на вищевказане майно.
Але, він ніколи не мав можливості користуватись цим майном, оскільки колишній власник так і не виселився з домоволодіння, тому був поданий позов про виселення (справа 369/16372/19). Крім того, колишній власник ОСОБА_2 оскаржив прилюдні торги. Верховний Суд при розгляді справи констатував порушення проведення торгів і як наслідок скасував їх результати та його право власності (справа 369/15039/19). Таким чином він, сплативши кошти в розмірі 3 111 980,04 грн. так ніколи й не зміг користуватись майном. 
Вказав, що при проведенні прилюдних торгів приватний виконавець виступав як продавець, державне підприємство як організатор, а тому обов`язок повернути грошові кошти покладений саме на них. Оскільки кошти у добровільному порядку йому не повернуті, тому вважає своє право порушеним та на підставі ст.1212 ЦК України сплачені кошти мають бути стягнені з відповідачів у примусовому порядку.
Крім того, грошові кошти мають бути стягнені з урахуванням ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 29 жовтня 2019 року по жовтень 2024 року (дата розрахунку).Тому з приватного виконавця слід стягнути інфляційні втрати в розмірі 1 962 264,71 грн., три відсотки річних в розмірі 446 892,21 грн.; з державного підприємства слід стягнути інфляційні втрати в розмірі 103 277,09 грн. та три відсотки річних в розмірі 23 520,64 грн.
Просив суд:
стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_1 суму основного боргу -2 956 381,04 грн., інфляційні втрати – 1 962 264,71 грн., три відсотки річних – 446 892,21 грн.;
стягнути з Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 суму основного боргу – 155 599 грн., інфляційні втрати – 103 277,09 грн. та три відсотки річних – 23 520,64 грн;
стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича та Державного підприємства «Сетам» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Третяка Я.М. від 13 січня 2025 року цивільну справу направлено для розгляду за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області (спір стосується нерухомого майна).
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
21 квітня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 квітня 2024 року провадження по справі відкрито та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

26 вересня 2025 року до суду надійшла заява Державного підприємства «Сетам» про закриття провадження по справі. Свої доводи обґрунтовували тим, що відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів №440316 від 28 жовтня 2019року переможцем торгів визначено учасника №17 – ОСОБА_1 , який зробив найвищу цінову пропозицію. У подальшому судом розглядалась справа щодо оскарження прилюдних торгів. Остаточне рішення Верховного Суду постановлено 20 листопада 2024 року про задоволення позову, яке державним підприємством отримано 04 грудня 2024 року. Так, підприємство після отримання відповідного судового рішення протягом трьох днів повертає грошові кошти. Але позивач у своєму електронному кабінеті не вказав та відсутні реквізити рахунку для повернення гарантійного внеску. З окремими заявами про повернення цих коштів не звертався. Тому вони позбавлені можливості повернути ці кошти. У раз отримання від позивача реквізитів щодо перерахунку коштів, підприємством готове повернути кошти позивачу у повному обсязі. Крім того, відсутні підстави для стягнення з них інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Просили закрити провадження в частині вимог до Державного підприємства «Сетам» та розглядати справу за відсутності їх представника.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства «Сетам» про закриття провадження по справі.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. 
У судове засідання представник Державного підприємства «Сетам» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належим чином. У заяві про закриття провадження по справі просили проводити судове засідання у відсутність представника.
У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович не з`явися. Про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Ухвала про відкриття провадження, судові повістки, ухвали суду направлялись відповідачу та доставлені до його електронного кабінету, що підтверджено відповідними довідками. Жодних клопотань, заяв, пояснень, письмового відзиву до суду не надходило, причини неможливості їх подати суду не повідомлені.
За таких обставин, суд ухвалив проводити розгляд справи за участі представника позивача – адвоката Горда Ю.І., з урахуванням поданих сторонами пояснень, заяв та доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Протоколу No 440316 проведення електронних торгів від 28 жовтня 2019 року6 28 жовтня 2019 року відбулися електронні торги (реєстраційний лот № 377173) щодо продажу: домоволодіння, загальною площею 828.0 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0.2451 га, кадастровий номер 3222482000:05:010:0029, за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 оголошений переможцем відповідних торгів та сплатив загальну суму за лот в розмірі 3 111 980.04 грн., а саме: 
2 956 381.04 грн. – сплачено продавцю електронних торгів: ОСОБА_3 рахунок отримувача: НОМЕР_1 , ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, МФО: 321842, код отримувача(ЄДРПОУ): 2939012479, призначення платежу: Кошти за придбання на CETАM прот. No 440316 від 28.10.2019, лот No 37717, ЄДРВП No 59955764, переможець Учасник 17 - ОСОБА_1 ;
155 599.00 грн. - сплачено організатору електронних торгів: Державному підприємству «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, рахунок отримувача: 26004301066571, код отримувача (ЄДРПОУ): 39958500, банк ПАТ "Державний ощадний банк України", м.Київ, код банку(МФО): 322669, Призначення платежу: додаткова винагорода організатора; в т.ч. ПДВ. 
За результатами проведених торгів приватний виконавець Говоров П. В. склав акт про проведені електронні торги від 04.11.2019 р. (лот реалізованого майна №377173), складений в рамках виконавчого провадження № 59955764. Що у свою чергу стало підставою для оформлення свідоцтва про право власності на Домоволодіння серія та номер: НОМЕР_2 від 07.11.2019, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною на ім`я ОСОБА_1 .

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також судом встановлено, що у провадженні суду перебувала справа 369/15039/19: за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Марина Адамівна, про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним та скасування акту приватного виконавця, недійсним свідоцтва.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2021 року:
визнано недійсними електронні торги від 28.10.2019, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» по лоту №377173 та оформлені протоколом №440316 від 28.10.2019, за результатами яких було реалізовано: - земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1956234632224); - домоволодіння, загальною площею 828 кв.м., житловою площею 314 кв.м., з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31580232000);
визнано недійсним та скасувати Акт приватного виконавця Говорова Павла Володимировича про проведені електронні торги від 04.11.2019 (лот реалізованого майна №377173), складений в рамках виконавчого провадження № 5995576;
визнано недійсним свідоцтво, серія та номер: 3609 від 07.11.2019, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Семчук Мариною Адамівною на ім`я ОСОБА_1 на: - земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:05:010:0029, площею 0,2451 га, що має цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1956234632224); - домоволодіння, загальною площею 828 кв.м., житловою площею 314 кв.м. з надвірними спорудами та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31580232000);
стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 225,00 грн.;
стягнено з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 225,00 грн.;
стягнено із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1 225,00 грн.;
стягнено із приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1 225,00 грн. 
Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року рішення районного суду залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 26 січня 2023 року залишено без змін.

Також з грудня 2019 року в провадженні суду перебувала цивільна справа 369/16372/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення. ОСОБА_1 просив суд: виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з домоволодіння – житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 27 березня 2026 року.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
Згідно із положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Положення глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних в постановах Верховного Суду. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 363/222/17 (провадження № 61-21879св19) вказано, що «системне тлумачення абзц. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України та п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України свідчить, що: (а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; (б) правила абзц. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; (в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, то для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України». 
У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20) вказано, що «у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця - повернути придбане майно, у продавця - повернути отримані від покупця кошти. 
За змістом ч. 1 та ч. 2ї ст. 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок). Правила ст. 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.
Верховний Суд КЦС у справі No334/4600/15 (провадження No61-1045св20) від 03.11.21 вказав: «встановивши, що при реалізації квартири на електронних торгах Приватний виконавець виступав від свого імені як продавець і за рішенням суду такі електронні торги визнані недійсними, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що сплачена позивачем сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на її користь саме з приватного виконавця (в межах заявлених вимог до вказаного відповідача). […] З огляду на викладене, оскільки за встановленими в цій справі обставинами приватний виконавець виступав від свого імені як продавець, то саме на нього покладається обов`язок повернути позивачу оплачену загальну вартість придбаного на прилюдних торгах майна, незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені». 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19) вказано, що «суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у даному випадку продавцем арештованого майна виступає орган державної виконавчої служби, який цього не заперечував, й та обставина, що після реалізації цього майна кошти були перераховані на рахунок стягувача, не позбавляє виконавчу службу статусу продавця у спірних правовідносинах, дотримання передбачених законодавством умов і порядку проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності цього правочину та у разі визнання прилюдних торгів недійсними сторони договору повертаються у первісний стан шляхом реституції, а тому з виконавчої служби на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею за придбане майно». 
Європейський суд з прав людини вказав, що підприємство заявник звернулося з позовом до місцевого відділу Державної виконавчої служби України про повернення сплаченої за автокран суми та посилалося, зокрема на ст. 661 та 1212 ЦК України. Вищий господарський суд України залишив без змін рішення судів нижчих інстанцій. Він зазначив, що підприємство-заявник помилково послалося на ст. 661 та 1212 ЦК України, стверджуючи про невиконання Державною виконавчою службою України своїх договірних зобов`язань, тоді як завдана шкода була пов`язана з позадоговірними зобов`язаннями. Неповернення Державною виконавчою службою України коштів за автокран, сплачених підприємством-заявником на прилюдних торгах, після визнання останніх недійсними становить втручання, яке слід розглядати у контексті загального правила, наведеного в першому реченні першого абзацу ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (CASE OF FORTETSYA, MPP v. UKRAINE, № 68946/10, § 9, 40, ЄСПЛ, від 11 червня 2020 року). 

Так, сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (статті 655 ЦК України).
Відповідно до частиною першою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
У разі визнання електронних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору.
Покупцем за договором купівлі-продажу майна з електронних торгів є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт. А продавцем за договором купівлі-продажу майна з електронних торгів може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.
Враховуючи те, що реституція, тобто повернення у стан, який існував до укладення недійсного правочину, можлива лише між його сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України 2004 року).
Аналогічні норми містяться у частинах першій, третій статті 13 ЦПК України.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року). Аналогічні норми містяться у пунктах 2, 4 частини третьої статті 175 ЦПК України. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року, частина друга статті 48 ЦПК України). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Отже, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, а покупцем - переможець електронних торгів.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Тобто у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.
Викладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18).
Так, судом встановлено, що приватний виконавець виступав продавцем арештованого майна на торгах, державне підприємство є організатором торгів, за рішенням суду такі торги визнані недійсними, тому обґрунтованою є вимога про те, що обов`язок повернути грошові кошти за встановлених у справі обставин покладається саме на приватного виконавця і організатора торгів (така ж позиція підтверджена Верховним Судом КЦС у справі No334/4600/15 (провадження No61-1045св20) від 03.11.21. 
Приватний виконавець, отримавши позовну заяву з додатками, отримавши судову кореспонденцію в електронному кабінеті, жодних заперечень не надав. Доказів повернення коштів позивачу матеріали справи не містять. Тому вимоги про стягнення приватного виконавця Говорова П.В. сплачених грошових коштів в розмірі 2 956 381,04 грн. підлягають до задоволення.

Щодо стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».
Суд погоджується з доводами позивача, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу стягнення коштів за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, на яке поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності.
Суд бере до уваги, що позивач добровільно та з власних переконань, як переможець торгів, сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 2 956 381,04 грн., але вимоги про повернення цих коштів не заявляв відповідачу та не отримував відмову в такому поверненні, строки повернення ними не погоджувались. Не вказує і у позові якою нормою встановлений строк повернення – з дня проведення торгів. 
Оскільки позивач не довів свої вимоги щодо порушення відповідачем строків повернення коштів, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. 

Щодо вимоги про стягнення коштів з ДП «СЕТАМ» як організатора торгів.
ДП “СЕТАМ” відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29 березня 2019 року № 10008/5 “Про визначення організатора електронних торгів, торгів за фіксованою ціною” та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року (далі — Порядок), є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. 
Згідно із Порядком Організатор — це державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. 
Згідно Розділу І Порядку метою електронних торгів є продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. 
Встановлено, що належним чином завірена постанова Верховного Суду по справі 369/15039/19 ДП “СЕТАМ” отримало - 04 грудня 2024 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на першій сторінці постанови. Отже, 
Тому доводи позивача про наявність заборгованості за підприємством з 29 жовтня 22019 року є необґрунтованими. 
Згідно із абз. 3 пункту 2 розділу Х Порядку у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу Організатора.
Крім того, відповідно до пунктів 2, 3 розділу IV Порядку для участі в електронних торгах (торгах за фіксованою ціною) учасник проходить процедуру реєстрації на Веб сайті, подає заявку на участь в електронних торгах за кожним лотом окремо, сплачує гарантійний внесок на рахунок Організатора та виконує інші вимоги, визначені цим Порядком. 
З метою реєстрації через Веб-сайт заявник надає такі дані: 1) для фізичної особи:- прізвище, ім`я та по батькові (за наявності останнього);- реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності);- адресу електронної пошти для надсилання повідомлень Системою, Оператором та Організатором; - номер контактного телефону;- логін та пароль; 2) для уповноваженого представника юридичної особи:- найменування юридичної особи;- код за ЄДРПОУ;- прізвище, ім`я та по батькові (за наявності останнього) представника юридичної особи;- адресу електронної пошти уповноваженої особи для надсилання повідомлень Системою, Оператором та Організатором;- номер контактного телефону уповноваженої особи;- логін та пароль. 
Після реєстрації на Веб-сайті користувач повинен заповнити графу «фінансові реквізити», що знаходиться в його особистому кабінеті в розділі «налаштування». 
Таким чином, у разі визнання недійсними електронних торгів ДП “СЕТАМ” може повернути гарантійний внесок переможцю торгів на реквізити, зазначені в особистому кабінеті.
Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.
Суд враховує, що відповідно до пункту 3 розділу IV Порядку, у разі відсутності актуальних та повних реквізитів учасника для повернення йому гарантійного внеску Організатор звільняється від обов`язку з повернення гарантійного внеску до моменту письмового повідомлення учасником Організатора про внесення/заміну фінансових реквізитів. Крім того, електронні торги за лотом №377173 було проведено 28 жовтня 2019 року, а з 5 серпня 2019 року в Україні стартувало запровадження міжнародного номера банківського рахунку IBAN відповідно до вимог стандарту ISO 13616. З 22.09.2025 4 року відбувся остаточний перехід усіх розрахунків на стандарт IBAN. 
З наданої ДП «СЕТАМ» інформації з роздруківки із особистого кабінету ОСОБА_1 , що не спростовано позивачем, у ДП “СЕТАМ” відсутні реквізити Позивача для повернення йому гарантійного внеску; підприємство не отримувало від Позивача жодних заяв чи повідомлень стосовно зміни реквізитів. 
На підставі наведеного суд приходить до висновку про неможливість ДП “СЕТАМ” повернути гарантійний внесок Позивачу, оскільки останнім, всупереч вимогам Порядку, не було повідомлено актуальні реквізити для повернення йому коштів. Отримавши заяву від відповідача, ОСОБА_1 не спростував тверджень відповідача, не подав роздруківку зі свого кабінету щодо актуальності рахунку та наявності можливості повернути ці кошти. Крім того, у своїй заяві ДП “СЕТАМ” також стверджували, що готове повернути гарантійний внесок Позивачу відразу ж після отримання від неї актуальних реквізитів. Враховуючи надані сторонами пояснення, докази, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів того, що ним виконані вимоги та повідомлено відповідача про актуальні реквізити повернення грошових коштів після ухвалення остаточного рішення по справі, та відповідно бездіяльності відповідача у неповерненні грошових коштів. Тобто позивач не довів своїх вимог щодо порушення його прав ДП «Сетам». Оскільки суд відмовляє в цій частині вимог, тому підстави для застосування ст.625 ЦПК України відсутні. 
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково.
На думку суду наведених доводів достатньо, щоб сторони зрозуміли суть прийнятого рішення та мотиви, якими керувався суд, під час його ухвалення.
В решті доводи сторін зводяться до надання протилежної оцінки нормам права та обставинам справи. ЄСПЛ у своїх рішеннях послідовно констатує, що пункт 1 статті 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях. Хоча ЄСПЛ і наголошує, що ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент, таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.
Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст.141 ЦПК України. При цьому суд враховує частину задоволених вимог, тому до стягнення з відповідача приватного виконавця на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 7 925,03 грн. 
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, Державного підприємства «Сетам» про стягнення коштів - задоволити частково.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 2 956 381,04 грн. (два мільйони девятсот пятдесят шість тисяч триста вісімдесят одна грн. 04 коп.) та судовий збір в розмірі 7925,03 грн. (сім тисяч дев`ятсот двадцять пять грн. 03 коп.).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 

Інформація про позивача:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Інформація про відповідача:
приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, адреса: Київська область, Бучанський район, м.Ірпінь, вул.Виговського, 1-О, 74, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2026 року. 

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ