ПОСТАНОВА 
іменем України

28 травня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/10731/24
провадження № 22-ц/4809/956/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Письменного О.А.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20 січня 2026 року у складі судді Мохонько В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї та відповідача народилась донька ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 її батьком зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_1 .
Зазначала, що донька перебуває на її утриманні, на даний час несе всі фактичні витрати на її навчання. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька стала повнолітньою, у зв`язку з чим вона втратила право на отримання аліментів на утримання дочки. При цьому, вона продовжує навчатися на І курсі Державного податкового університету IV рівня акредитації на денному відділенні.
Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_3 не досягла 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, яка передбачає повну зайнятість дитини навчальним процесом, що, у свою чергу, унеможливлює її працевлаштування та самостійне матеріальне забезпечення, а тому у зв`язку з цим дитина повністю залежить від фінансової підтримки з боку батьків. До того ж донька є особою з інвалідністю з дитинства. На період навчання доньки вона винаймає житло за договором оренди квартири від 31.08.2024 №1. Стверджувала, що з огляду на свій матеріальний стан вона не має об`єктивної можливості самостійно забезпечувати повноцінне утримання дитини та покривати усі витрати, пов`язані з навчанням дочки та інших супутніх витрат. Це створює необхідність у залученні до участі у фінансуванні потреб дитини іншого з батьків, а саме відповідача, який є працездатною особою, проходить військову службу у Службі безпеки України, що свідчить про його офіційну працевлаштованість та стабільне джерело доходу, тому має можливість для виконання своїх батьківських зобов`язань, у тому числі й фінансових, відповідно до норм чинного законодавства України.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітків (доходу), до моменту закінчення нею навчання, але не пізніше 23 років.
Рішенням Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20 січня 2026 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення з 29.11.2024 року і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2028 року. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову  ОСОБА_1 у розмірі одного прожиткового мінімуму на працездатну особу з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи стягнення з 29.11.2024 і до закінчення нею навчання, тобто до 30.06.2028, за умови продовження навчання.
ОСОБА_1 направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20 січня 2026 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - без задоволення. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 18.01.2010 (т.1 а.с.4).
Як свідчить довідка Державного податкового університету від 06.11.2024 №4928/1/13-16 ОСОБА_3 навчається в Державному податковому університеті ІV рівня акредитації на 1 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми навчання Навчально-наукового інституту права, група ПБС-24-1. Дата вступу: вересень 2024 року. Дата закінчення: червень 2028 року (т.1 а.с.5).
Згідно з наказом від 09.08.2024 року № 998 «Про зарахування на навчання» на підставі Правил прийому до Державного податкового Університету у 2004 році та рішення приймальної комісії від 09.08.2024, протокол № 14, ОСОБА_3 зараховано з 01.09.2024 студенткою 1 курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальностями (спеціалізаціями) за кошти державного (регіонального) бюджету згідно з додатком (т.1 а.с.89).
Відповідно до довідки про доходи Державного Податкового Університету від 26.03.2025 ОСОБА_3 отримує ординарну академічну стипендію у розмірі 2000 грн щомісячно (т.1 а.с.175).
Також судом встановлено, що 23 січня 2009 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 (т.1 а.с.56).
Від цього шлюбу у відповідача народились троє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.1 а.с.57-59).
Довідками від 27.12.2024 №№700, 701 та від 08.10.2025 №2-3211 підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі СБУ України та отримує дохід у вигляді заробітної плати, яка нараховується та виплачується Фінансово-економічним управлінням Служби Безпеки України, та загальна сума доходу за період з січня 2023 року по грудень 2023 року складає 721665, 44 грн, за період з січня 2024 року по серпень 2024 року складає 464112,41 грн і за період з 01.03.2025 по 30.09.2025 складає 508324,50 грн (т.1 а.с.65-66, 176). 
ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.67).
Як убачається з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11 березня 2025 року №417297108 за відповідачем на праві власності зареєстровано ряд об`єктів нерухомості та земельна ділянка (землі житлової та громадської забудови) (т.1 а.с.214-217).
Відповідно до відомостей Територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 2024 року №31/33-3246 за ОСОБА_2 не значиться зареєстрованих транспортний засобів (т.1 а.с.213).
Також встановлено, що 06 жовтня 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (батьками) було укладено договір про сплату аліментів на дітей, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованим у реєстрі за №956. За домовленістю між батьками за цим договором батько та мати врегулювали виключно правовідносини, пов`язані з утриманням спільних дітей. За цим договором батьки домовились про розмір аліментів, які сплачуються батьком на утримання дітей та порядок їх оплати. За домовленістю між батьками встановлено обов`язок батька сплачувати та/або надавати аліменти на утримання дітей до досягнення повноліття кожним з них. Аліменти за цим договором встановлюються у таких розмірах на всіх неповнолітніх дітей: впродовж періоду часу з дня укладання цього договору до 16 травня 2028 року - 75% від заробітку (доходу) батька; впродовж періоду часу з 16 травня 2028 року до 03 лютого 2030 року - 50% від заробітку (доходу) батька; впродовж періоду часу з 03 лютого 2030 року до 13 січня 2036 року - 25% від заробітку (доходу) батька (т.1 а.с.218-221).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що повнолітня дочка сторін по справі продовжує навчатися на денній формі навчання, у зв`язку з чим має потребу у матеріальній допомозі, та врахувавши матеріальний стан відповідача та ті обставини, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, дійшов обґрунтованого висновку про те, що батько може надавати таку допомогу своїй повнолітній дочці у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу).
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
Статтею 199 СК України передбачено, що у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином ( ст.200 СК України).
Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
У своїй постанові по справі №644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. 
Встановивши, що повнолітня дочка відповідача ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжує навчання в Державному податковому університеті на денній формі навчання за кошти державного (регіонального) бюджету та закінчує навчання у червні 2028 року, не працює, з джерел доходу має лише стипендію у розмірі 2000 грн, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, які можуть надавати її батьки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
При цьому, суд першої інстанції, врахувавши сімейний та матеріальний стан відповідача, дійшов висновку про те, аліменти підлягають стягненню у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Суд не бере до уваги доводи про те, що відповідача звільнено з військової служби з 20 лютого 2026 року, оскільки такий доказ не був предметом дослідження у суді першої інстанції і, крім того, не має суттєвого значення для вирішення цього спору, оскільки судом стягнуто аліменти у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Фортечного районного суду м. Кропивницького від 20 січня 2026 року- без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді С.І. Мурашко 

О.А. Письменний