Справа № 464/7979/24 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р. 
Провадження № 22-ц/811/1863/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: В.В. Черевко
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь майнове відшкодування в сумі 137017.37 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 7000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.
В обґрунтування позову покликалася на те, що 02 липня 2024 року водій ОСОБА_1 близько 08 год. 35 хв. на вул. Княгині Ольги, 3 у м. Львові керував транспортним засобом марки «HYNDAI IX35» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку під її керуванням. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 13.3 ПДР України. Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02 серпня 2024 року (у справі №464/4932/24) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «HYNDAI IX35» д.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 219460886 (дійсний до 19.02.2025), виданим ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА». 
Згідно полісу страхова сума становила 160000 грн. Вона є власником і водієм пошкодженого автомобіля «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 . 14 серпня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» виплатило їй страхове відшкодування в сумі 155 000,00 грн. У подальшому пошкоджений транспортний засіб «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 , переданий для проведення ремонтних робіт ТзОВ «Арія Моторс». Згідно наряду-замовлення від 19.07.2024 № GAS0144919 вартість робіт становить 1863,00 грн, згідно накладної від 09.08.2024 № GAS0001480 придбано та оплачено запчастини на суму 163985,40 грн, згідно накладної від 21.08.2024 № GAS0001553 оплачено запчастини на суму 231,68 грн, відповідно до наряду-замовлення від 22.08.2024 № GAS0145563 вартість робіт 3537,40 грн, відповідно до наряду-замовлення від 22.08.2024 № 0000069710 вартість робіт 85951,03 грн. Таким чином, вона оплатила за ремонт автомобіля «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 255568,51 грн. 
Згідно Висновку № 102 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору від 16.09.2024 року №16 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 02.07.2024 року становить 255 568,51 грн; ринкова вартість автомобіля «NISSAN JUKE», VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , на 02.07.2024 року до моменту ДТП становить 959939,58 грн; величина втрати товарної вартості автомобіля від виявлених внаслідок його пошкоджень 02.07.2024 року, в цінах станом на день видачі останнього наряду замовлення від 22.08.2024 № 0000069710 становить 36448,86 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN JUKE», VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 02.07.2024 року з технічної точки зору становить 292017,37 грн. 
Відповідно до квитанції від 10.09.2024 року вартість послуг за проведення експертизи становить 7000,00 грн. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесено позивачем становить 1096,14 грн (судовий збір за матеріальну шкоду), 2422,40 грн (судовий збір за моральну шкоду). Крім того, протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_1 їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, стражданнях щодо належного майна. Моральну шкоду ОСОБА_3 оцінює в розмірі 20000,00 грн. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 132017,37 грн, моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, витрати на послуги експерта в сумі 7000,00 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, судовий збір в сумі 2291, 34 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає, що рішення прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи , а висновки рішення не відповідають обставинам справи.
Зазначила, що суд першої інстанції не надав належної оцінки ключовим аргументам, які мають суттєве значення для вирішення справи та безпідставно не дослідив ключові докази, надані відповідачем, що є грубим порушення процесуальних норм, що призвело до прийняття неправильного та необгрунтованого рішення. В оскаржуваному рішенні суд фактично виклав позицію позивача, сформульовану ним у позовній заяві. 
Під час проведення експертизи на замовлення позивача експерт при підготовці висновку № 102 від 30 вересня 2024 року не врахував звіт № SOS-240703-286959, складений на замовлення страховика для визначення страхової виплати. Відтак, відсутність врахування зазначеного звіту ставить під сумнів повноту наданих позивачем документів та об`єктивність проведеної експертизи. З метою отримання об`єктивної інформації у судове засідання був викликаний експерт, який безпосередньо підготував висновок № 102, ОСОБА_4 . Експерт підтвердив, що звіт № SOS-240703-286959 не брався до уваги при складанні висновку. У висновку № 102 серед переліку документів, які враховувалися при проведенні експертизи, не зазначено протокол технічного огляду КТЗ від 08.07.2024, складений представником ПрАТ СК «ПЗУ Україна», хоча сам експерт у висновках посилається на такий огляд. Отже, експертиза, проведена на замовлення позивача, ґрунтувалася виключно на рахунках СТО (нарядах-замовленнях та накладних), які містили розбіжності. З метою з`ясування причин наявності неточностей у чеку представник відповідача подала адвокатський запит для отримання копії чеку № 8212 від 22.08.2024 о 14:25:27 та просила оголосити перерву у судовому засіданні, однак суд у задоволенні усного клопотання відмовив. Крім того, до наряду-замовлення № GAS0144919 від 19.07.2024 на суму 1 863 грн представником позивача не було надано підтвердження оплати, про що неодноразово зазначала представник відповідача. Суд не врахував цей факт та не вирахував суму 1 863 грн із загального матеріального збитку, встановленого у висновку експерта № 102. 
Таким чином, вказані обставини дають підстави сумніватися у точності та достовірності усіх чеків та квитанцій, наданих позивачем як підтвердження витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
Також зазначила про наявність розбіжностей між висновком експерта № 102 від 30 вересня 2024 року, наданого позивачем, та Звітом №SQS-240703-286959, складеного 31.07.2024 ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ СЕРВІС». Щодо автомобіля «NISSAN JUKE», р.н. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що належить позивачу, було проведено дві оцінки. Так, згідно відомостей, які містять у Звіті №SOS-240703-286959, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 185 409,71 грн, а згідно відомостей, які містять у Висновку експерта №102, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 255 568,51 грн. Зазначені вище звіти істотно відрізняються в частині калькуляції витрат, необхідних для відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням фізичного зносу. Якщо підсумувати різниці, які містяться в обох звітах, то можна дійти висновку, що різниця в калькуляції вартості ремонту ТЗ, зазначена у двох звітах становить 70 258, 80 грн. 
Таким чином, суд не врахував розбіжність між висновком експерта № 102 від 30 вересня 2024 року, наданим позивачем, та Звітом №SOS-240703-286959, складеним 31.07.2024 та виконаним ТзОВ АК «ЕКСПЕРТ СЕРВІС» на замовлення страховика. А тому, проведення незалежної автотоварознавчої експертизи мало б вирішальне значення для встановлення об`єктивного розміру заподіяного матеріального збитку, однак суд усно відмовив у задоволенні такого клопотання та не взяв до уваги Звіт № SOS-240703-286959, який був направлений до суду з клопотанням про долучення доказів до матеріалів справи від 24.01.2025. Вказує, що в оскаржуваному рішенні суду нічого не згадується про неодноразове подання представником відповідача клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи в суді першої інстанції, що свідчить про необґрунтованість висновків, викладених в оскаржуваному рішенні. 
Також зазначила, що позивачем у позовній заяві не доведено наявності моральних чи фізичних страждань, не долучено належних доказів, які б підтверджували розмір моральної шкоди, а також самого факту заподіяння моральної шкоди. Відтак, в оскаржуваному рішенні, суд не достатньо обґрунтував заподіяну моральну шкоду, тому встановлення розміру компенсації, у вигляді 10 000 грн є завищеним.
Крім того, у даній справі ліміт відповідальності страховика становить 160 000 грн, тоді як страховиком було виплачено 155 000 грн. Із цього випливає, що виплачена сума страхового відшкодування була не в межах страхового ліміту, що унеможливлює звернення з вказаними позовними вимогами до відповідача. Отже, позивач зобов`язаний спочатку отримати суму страхового відшкодування у межах страхового ліміту, звернувшись з позовною заяву до страховика. Якщо потерпілий заявляє вимогу до винуватця про відшкодування тих платежів, які повинна сплатити страхова компанія, то суд повинен відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Відтак, вищезазначене підтверджує також те, що оскаржуване рішення не узгоджується з правовими позиціями Верховного суду.
Просить рішення скасувати та ухвалити новее рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, її представник ОСОБА_5 подав клопотання про розгляд справи без їх участі, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити за відсутності сторони позивача. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статями 7, 8 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Із змісту пункту 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 є власником автомобіля марки марки «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
02 липня 2024 року о 08 год. 35 хв ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «HYNDAI IX35» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Княгині Ольги у м. Львові здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 02.08.2024 року у справі № 464/4932/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Зазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 02 липня 2024 року о 08:35 год, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 3, керуючи автомобілем марки «Hyundai IX 35» номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Juke», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху України.
Відтак, з врахуванням вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні транспортного засобу марки ««NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_2 , встановлена і не підлягає доказуванню.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» на умовах обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 219460886 (дійсний до 19.02.2025 року).
Відповідно до полісу ОСЦПВ від 20.02.2024 року № ЕР 219460886 страхова виплата за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору, яка зазначена в договорі страхування, а саме 160000 грн.
14 серпня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 155 000 грн. 
Для відновлюваного ремонту пошкоджений транспортний засіб «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 , переданий для проведення ремонтних робіт на ТзОВ «Арія Моторс». 
Згідно наряду-замовлення від 19.07.2024 року № GAS0144919 вартість робіт становить 1863,00 грн, згідно накладної від 09.08.2024 року № GAS0001480 придбано та оплачено запчастин на суму 163 985,40 грн, згідно накладної від 21.08.2024 року № GAS0001553 оплачено запчастини на суму 231,68 грн, згідно наряду-замовлення від 22.08.2024 року № GAS0145563 вартість робіт - 3537,40 грн, наряду-замовлення від 22.08.2024 року № 0000069710 вартість робіт - 85951,03 грн, які оплачені ОСОБА_3 . 
Відтак, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 оплатила за ремонт автомобіля «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 255 568,51 грн. 
Відповідно до висновку № 102 судової автотоварознавчої експертизи (згідно договору від 16.09.2024 року №16), вартість відновлюваного ремонту автомобіля «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.07.2024 року становить 255 568,51 грн; ринкова вартість автомобіля «NISSAN JUKE», НОМЕР_2 на 02.07.2024 року до моменту ДТП становить 959 939,58 грн; величина втрати товарної вартості автомобіля «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 від виявлених внаслідок його пошкоджень 02.07.2024 року в цінах станом на день видачі останнього наряду замовлення від 22.08.2024 року № 0000069710 становить 36 448,86 грн; вартість матеріального збитку з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля «NISSAN JUKE», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 02.07.2024 року становить 292 017,37 грн.
Однак, враховуючи ліміт відповідальності страховика - ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» на розрахунковий рахунок позивача страховиком перераховано 155 000,00 грн згідно страхового акту №44142/1, що підтверджується розпорядженням № 44142/1 на виплату страхового відшкодування та не заперечується позивачем.
У постановах Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19 та від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що саме відповідач ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що повинне бути сплачене страховою компанією.
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , суд першої інстанції вірно виходив з вартості відновлювального ремонту автомобіля, визначеної у висновку експерта № 102 від 30 вересня 2024 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 255 568.51 грн.
Даний висновок відповідачем будь-якими доказами не спростовано. Іншого висновку експерта на противагу такого не надано. Доводів про будь-які перешкоди, неможливість подати свій висновок у суді першої інстанції відповідачем не наведено та судами обох інстанцій не встановлено.
Покликання відповідача на те, що під час проведення експертизи експерт у підготовці висновку №102 від 30 вересня 2024 року не врахував звіт №SOS-240703-286959, складений на замовлення страховика для визначення страхової виплати, колегія суддів вважає необгрунтованим з огляду на таке. 
У висновку експерта зазначено, що висновок виготовлений на замовлення ОСОБА_3 для подальшого подання до суду, експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.
У частині 6 статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Оцінивши згаданий висновок експерта, колегія суддів вважає, що такий складений за зверненням сторони позивача, відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, у ньому зазначено про підготовку для подання до суду з вказанням обізнаності експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
За висновками, викладеними Верховним Судом у постановах № 522/15636/16-ц від 11 грудня 2019 року, № 227/2996/16-ц від 11 грудня 2019 року, № 668/7779/15-ц від 25 листопада 2019 року, винуватець дорожньо-транспортної пригоди повинен відшкодувати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, тоді як страхова компанія покриває лише розмір матеріального збитку (у межах розміру страхового відшкодування).
Наведеним спростовується твердження відповідача щодо покладення усієї цивільної відповідальності за заподіяну шкоду саме на страхову компанію.
Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за домовленістю з потерпілим ОСОБА_3 виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 155 000 грн.
Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» дійшла згоди з потерпілою про виплату їй страхового відшкодування в розмірі 155 000 грн, то потерпілий не вправі вимагати від СК сплати решти суми завданої майнової шкоди, такий обов`язок виник у винної особи, яким є відповідач ОСОБА_1 .
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, провадження № 61-18840 св18.
А відтак, з врахуванням статті 1194 ЦК України, вимоги позивачки до ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 132 017.37 грн різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Колегія суддів також погоджується з розміром моральної шкоди, визначений судом першої інстанції в сумі 10 000.00 грн, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , з уваги на таке.
Згідно із частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 639/2981/19).
Європейський суд з прав людини, практика якого в силу положень ч.4 ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який враховуючи обґрунтування позивачем завданої моральної шкоди самим фактом ДТП та її наслідками, що призвели до пошкодження транспортного засобу, порушення нормальних життєвих зв`язків, роздратованістю, постійними переживаннями, нервовим стресом, суд першої інстанції з врахуванням вищенаведеного, дійшов переконання, що для компенсації характеру та глибини страждань позивача унаслідок пошкодження його майна, фактичних обставин заподіяння шкоди, адекватний розмір сатисфакції становитиме 10 000 грн.
Суд першої інстанції вірно вважав, що стягнення моральної шкоди в такому розмірі відповідає таким загальним засадам цивільного судочинства, як справедливість, добросовісність та розумність, розмір 20 000 грн моральної шкоди за встановлених судом обставин суд вважав завищеним та не доведеним.
Суд першої інстанції також підставно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000.00 грн, витрати на проведення експертизи у сумі 7000.00 грн та 2291.34 грн судового збору, оскільки розмір таких є доведеним матеріалами справи.
На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Висновки суду, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права, і доводами скарги не спростовані.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у ній докази, надав їм належну оцінку, внслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повна постанова складена 01 травня 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник 

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра