ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1684/26
08 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження з особливостями визначеними статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 (далі – позивач), звернувся до суду із позовом до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач, або відділ) з такими позовними вимогами:
визнати неправомірними дії ДВС щодо подвійного нарахування виконавчого збору ОСОБА_1 за виконавчим листом № 607/9268/17 від 24.05.2023 року та зобов`язати відповідача закрити виконавче провадження №78222591 відкрите 29.05.2025 року на підставі постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 654 212,55 грн. від 29.05.2025 року в рамках ВП № 72093158;
скасувати постанову ДВС про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 654,70 доларів та 45316,57 грн. від 12.03.2026 року в рамках ВП № 72066454;
зобов`язати ДВС усунути подвійне нарахування суми виконавчого збору за виконавчим листом № 607/9268/17 від 24.05.2023 року та здійснити розрахунок суми виконавчого збору у розмірі 10 % від оціночної вартості іпотечного майна боржника, яке підлягало передачі для проведення прилюдних торгів за виконавчим документом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на час звернення до суду із позовом наявні два виконавчі провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у зв`язку з поверненням стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» одного і того ж виконавчого документа - виконавчого листа № 607/9268/17 від 24.05.2023 року, а саме: 
постанови про відкриття виконавчого провадження №78222591 від 29.05.2025 року, що винесена на підставі постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 654 212,55 грн. від 29.05.2025 року в рамках ВП № 72093158; 
постанови про відкриття виконавчого провадження №80504631 від 16.03.2026 року, що винесена на підставі постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 654,70 доларів та 45 316 грн в рамках ВП № 72066454, що на день нарахування згідно офіційного курсу НБУ долара США до гривні становить 781 103,07 грн.
Отримавши інформацію про перерахунок в сторону збільшення виконавчого збору за виконавчим листом № 607/9268/17 від 24.05.2023 року з 654 212,55 грн. до 781 103,07 грн. ОСОБА_1 не отримав інформації про те, що виконавче провадження №78222591 відкрите 29.05.2025 року на підставі постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 654 212,55 грн. від 29.05.2025 року в рамках ВП № 72093158 припинене. 
На думку позивача, безпідставне відкриття щодо нього виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та перебування його на цій підставі в реєстрі боржників створює для нього безпідставні обмеження у праві розпорядження власним майном.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. 
Рух справи у суді
Ухвалою суду від 26.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України). Одночасно із відкриттям провадження судом витребувано у відповідача надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження. 
Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 26.03.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.
Ухвалою суду від 26.03.2026 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову. 
У зв`язку із ненаданням відповідачем витребуваних документів, ухвалою суду від 09.04.2026 повторно витребувано у відповідача матеріали виконавчих проваджень №78222591 та №72093158 та продовжено процесуальний строк розгляду справи на двадцять днів.
На виконання ухвали суду від 09.04.2026 відповідачем 21.04.2026 надано витребувані документи. 
Ухвалою суду від 23.06/2026 залучено до участі у справі № 500/1684/26 другого відповідача - Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та встановлено йому строк для подання відзиву на позовну заяву.Розгляд справи розпочати спочатку.
Учасники справи з клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не звертались.
Інших заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
На виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.20218 №607/9268/17, яке набрало законної сили 21.02.2022, видано виконавчий лист від 24.05.2023 згідно з яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Укрсиббанк» за кредитним договором № 601 від 06.12.2005 року та кредитним договором № 1121963400 від 20.09.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме 1/2 частину торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В., за реєстром №6437 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,5 кв.м. та належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Бойко Л.В., за реєстром №6445 шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшого реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності чи належним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бехтхольд К.Р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 29.05.2025 року ВП №72093158 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, що складає 654 212,55 грн. 
Підставою винесення цієї постанови зазначено постанова від 22.06.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №607/9268/17 від 24.05.2023 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме 1/2 частини торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м. на АДРЕСА_1 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,5 кв.м., що належать ОСОБА_1 . 
Постановою головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бехтхольд К.Р. від 29.05.2025 ВП №78222591 відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 29.05.2025 року ВП №72093158.
Крім того, головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деревянчук Х. О. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 12.03.2026 року ВП №72066454 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, що складає 16 654,70 доларів США, а також 45316,57 грн. 
Підставою винесення цієї постанови зазначено постанова від 20.06.2023 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №607/9268/17 від 24.05.2023 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме 1/2 частини торгово-офісного приміщення №1 загальною площею 47,5 кв.м. на АДРЕСА_1 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 55,5 кв.м., що належать ОСОБА_1 . 
Постановою головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деревянчук Х. О. від 16.03.2026 ВП №80504631 відкрито виконавче провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 12.03.2026 року ВП №72066454.
Мотивувальна частина
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.
Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1404-VІІІ).
Частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 2 Закону №1404-VІІІ Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частинами першою, другою, четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування. Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (частина дев`ята статті 27 Закону № 1404-VIII).
Системний аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження останній повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.
Аналогічна правова позиція наведена і у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 520/17933/2020.
Пункт 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлює, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Абзац 1 частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIII передбачає, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Пункт 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частина третя статті 40 Закону №1404-VIII установлює, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
З аналізу статей 26, 27, 40 Закону №1404-VIII слідує, що про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, а його безпосереднє стягнення здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача.
Винятком з цього правила є випадки, передбачені частиною третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.
У такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні.
Подібна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2021 року у справі № 520/17933/2020 та від 31 жовтня 2024 року у справі №380/17049/23.
Як слідує з матеріалів справи головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бехтхольд К.Р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 29.05.2025 року ВП №72093158 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 654 212,55 грн. у зв`язку із виконанням виконавчого листа №607/9268/17 від 24.05.2023.
Також судом встановлено, що головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деревянчук Х.В. 12.03.2026 повторно винесено постанову ВП №72066454 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 16 654,70 доларів США, а також 45316,57 грн. у зв`язку із виконанням виконавчого листа №607/9268/17 від 24.05.2023.
При цьому суд зауважує, що відповідач правом на подання заяв по суті справи не скористався, будь-яких пояснень з приводу необхідності повторного винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 12.03.2026 ВП №72066454 суду не надав.
Отже слід констатувати, що у зв`язку із примусовим виконанням виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/9268/17 від 24.05.2023 №607/18991/22 державним виконавцем 29.05.2025 та повторно 12.03.2026 винесено постанови про стягнено з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, що порушує засади виконавчого провадження, передбачені ст. 2 Закону України № 1404-VIII.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деревянчук Х.В. про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору від 12.03.2026 року ВП №72066454 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 06.09.2005 р. у справі "Гурепка проти України" (Оигерка V. Пкгаіпе), заява №61406/00, п.59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення від 26.10.2000 р. у справі «Кудла проти Польщі» (Кікіїа V. Роїапсі), заява №30210/96, п.158) (п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення статті 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.
Суд вважає, що скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 12.03.2026 року ВП №72066454 усуває повійне нарахування виконавчого збору, у зв`язку із виконанням виконавчого листа №607/9268/17/17 від 24.05.2023, а тому є ефективним способом захисту порушеного права позивача та не потребує вжиття судом додаткових заходів зобов`язального характеру.
З огляду на зазначене, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача усунути повійне нарахування виконавчого збору, у зв`язку із виконанням виконавчого листа №607/9268/17/17 від 24.05.2023, задоволенню не підлягає.
Водночас суд зауважує, що постанова про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору від 29.05.2025 року ВП №72093158 є чинною та не оскаржується у даній справі, з огляду на що відсутні підстави зобов`язувати відповідача здійснити розрахунок суми виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від оціночної вартості іпотечного майна боржника. 
Матеріали справи не містять доказів сплати позивачем виконавчого збору згідно з постановою від 29.05.2025 року ВП №72093158, а тому відсутні підстави для закриття виконавчого провадження №78222591 з виконання цієї постанови та задоволення у цій частині позовних вимог.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення заявленого адміністративного позову в частині скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 12.03.2026 року ВП №72066454. 
Судові витрати
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8 378,92 грн, що підтверджується квитанціями від 20.03.2026 та від 21.03.2026. 
Оскільки, позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 6 248,82 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Деревянчук Христини Олегівни від 12.03.2026 ВП №72066454 про стягнення виконавчого збору.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6 248,82 (шість тисяч двісті сорок вісім) грн. 82 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського відділу Державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Острозького князя, 14, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46006 код ЄДРПОУ 45000236.
-Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул.Острозького князя, 14, м.Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46006, код ЄДРПОУ 45000236). 
Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 травня 2026 року.

Головуючий суддя Юзьків М.І.