Рішення
Іменем України
17 червня 2026 року       місто Чернігів

Справа №751/3031/26
Провадження №2/751/1794/26

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В. 
секретаря судового засідання Стрижак В. П. 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ»
відповідач – ОСОБА_1 

представник позивача – Журавльов Станіслав Георгійович
представник відповідача – Приходько Олена Юріївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020 в розмірі 27 327,99 грн та понесені судові витрати (а.с.1-8). 
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.12.2020 між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір №TDB.2020.0003.20708 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, щодо карткових продуктів todobank, відповідно до якого йому встановлено відновлювальну кредитну лінію на поточному рахунку. Свої зобов`язання позивачем виконано, проте відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 03.09.2024 виникла заборгованість у розмірі 27 327,99 грн. Надалі відбулось відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором, зокрема 03.09.2024 між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС», а 27.12.2024 між ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». Відповідно до реєстру прав вимоги до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за кредитним договором №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020, де боржником є ОСОБА_1 . 

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі 

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 26.03.2026 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 28.04.2026 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача.
У наданий судом строк представник відповідача подав відзив (а.с.92-94), де зазначив, що відповідач виконав свої зобов`язання по кредитному договору ще в 2021 році, а тому строк позовної давності пройшов. У матеріалах справи відсутні докази, що АТ «МЕГАБАНК» надсилав ОСОБА_1 будь – які вимоги щодо сплати боргу. Крім того, зазначає, що відсотки повинні бути списані відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Також не погоджуються щодо стягнення комісії, адже в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія.
У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. 
Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлені. Від представника відповідача у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі. 
Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

01.12.2020 АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №TDB.2020.0003.20708 про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (максимальний розмір кредитного ліміту 200 000 грн) зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом (у пільговий період до 62 днів - 0,0001% річних, після завершення пільгового періоду - 56% річних) (а.с.49). 
Даний кредитний договір складається із заяви - договору №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо продуктів todobank і публічної частини Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо продуктів todobank, тобто є договором приєднання (далі Договір).
Публічна частина Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank розміщена у місці інформування клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» (www.megabank.ua).
Додатком до договору №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020 також є тарифний пакет todobank, згідно якого встановлено процентні ставки за користування кредитними коштами як у пільговий період до 62 днів (0,0001% річних), так і після його завершення (56% річних) (а.с.52-53).
Заява - договір №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо продуктів todobank власноручна підписана відповідачем, що свідчить про ознайомлення ним і з паспортом споживчого кредиту (а.с.49).
Згідно довідки (відмітки банку) 01.12.2020 ОСОБА_1 відкриті поточні рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 (а.с.51).
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 327,99 грн, з яких: заборгованість за основним боргом складає 9 697 грн 55 коп, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 17 630 грн 44 коп. Вказані обставини підтверджуються довідкою-розрахунком та виписками по особовим рахункам (а.с.31-36, 38, 42-47).
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с.13-15, 17).
Відповідно до п. 1 договору № GL1N426240 від 03.09.2024, АТ «МЕГАБАНК» відступає ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» належні АТ «МЕГАБАНК», а ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуває права вимоги АТ «МЕГАБАНК» до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб, та/або фізичних осіб-підприємців, та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до договору.
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору № GL1N426240 від 03.09.2024 ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020 у розмірі 27 327,99 грн, що складається із заборгованості за основним боргом - 9 697 грн 55 коп, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 17 630 грн 44 коп (а.с.48).
Також 27.12.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» був укладений договір №1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуває права вимоги до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору (реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються до боржників/дебіторів за такими договорами), зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020 на загальну суму 27 327,99 грн (а.с.11-12,30).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним - стаття 1055 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статті 1056-1 Кодексу розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач не надав доказів на спростування встановлених обставин. Також відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також доказів, що свідчать про погашення заборгованості у 2021 році.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
Отже, ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування кредитом не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із заборгованості за кредитом 9 697 грн 55 коп, заборгованості за процентами – 17 630 грн 44 коп, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності суд зазначає наступне.
Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд з цим, у відповідності до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє до цього часу.
Законом України №4434-IX від 14.05.2025 «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким було передбачено зупинення перебігу позовної давності на період дії воєнного стану. 
Зазначений Закон набрав чинності 04.09.2025.
Таким чином, перебіг позовної давності був зупинений у період дії воєнного стану до 03.09.2025 включно, після чого його перебіг було поновлено.
Отже, станом на день звернення до суду з позовом (24.03.2026) позовна давність не спливла, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування наслідків її спливу.
З огляду на викладене, оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» підлягають задоволенню повністю.

V. Розподіл судових витрат 

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн (а.с.55), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача
Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Журавльовим С.Г. на підставі договору про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025 (а.с.22, 23-24).
Згідно акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12125488 від 05.01.2026 вартість послуг, які надав адвокат, становить 11 200,00 грн (а.с.54).
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц, від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21.
З урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт на підготовку позову, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутністю заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн є явно завищеною і непропорційною до предмета спору та ціни позову.
У зв`язку з цим, з огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 11 200 грн до 4 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд  
Вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» 27 327 грн (двадцять сім тисяч триста двадцять сім) грн 99 коп заборгованості за кредитним договором №TDB.2020.0003.20708 від 01.12.2020, що складається із заборгованості по тілу кредиту – 9 697 грн 55 коп, заборгованості по процентах – 17 630 грн 44 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп судового збору та 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп - витрат на правничу допомогу, а всього 6 662 (шість тисяч шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Повний текст рішення складено 22.06.2026. 

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область м. Дніпро, пров. Ушинського, буд.1 офіс 105, ЄДРПОУ 40932411)

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )  

Суддя Н. В. Маслюк