справа № 361/9414/24
провадження № 22-ц/824/4703/2026
головуючий у суді І інстанції Василишин В.О. 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Івкової Д.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-5», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, про звільнення від сплати заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить зобов`язати Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-5» (далі - КП «ЖЕК -5»): - списати їй заборгованість, починаючи з березня 2023 року до тепер та надалі, поки віртуальні тарифи не стануть реальними та не будуть відповідати вимогам статей 30, 41 Конституції України; - відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконними діями при нарахуванні оплати за житло, по закону, який не має юридичної сили у розмірі - 50 000 грн. 00 коп. на підставі статті 56 Конституції України, стягнути з КП «ЖЕК -5» на свою користь понесені судові витрати. 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2025 року у задоволенні позову - відмовлено.
Не погоджуючись із указаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що основною причиною і суттю її звернення до суду є те, що відповідач нараховує на загальну площу, а у своїх відповідях пише, що нарахування ідуть на спільне майно. В договорі № 233, п. 10 теж пише, що нарахування йдуть на утримання прибудинкової території і ремонт спільного майна, про нарахування на загальну площу квартири не сказано.
Також вказує, що відповідачем не надано доказів про виконання 12 послуг, які зобов`язався виконувати, підписавши договір № 233 без відома позивача з посередниками.
18 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник відповідача просить долучити відзив до матеріалів справи, заявлені позовні вимоги про списання заборгованості до Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 5» та відшкодування моральної шкоди до відповідача залишити без задоволення. 
У судовому засіданні 05 травня 2026 року ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала, та просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
04 травня 2026 року від представника відповідача надійшла заява, у якій ОСОБА_2 просила розгляд справи проводити без участі КП «ЖЕК-5», заявлені позовні вимоги за апеляційною скаргою просила залишити без задоволення. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
При ухваленні рішення судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .
З рахунку на оплату послуг управління будинком за липень 2024 року по особовому рахунку НОМЕР_1 , відкритому за ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що борг за вказану послугу на 01 липня 2024 року складає 4 495 грн 97 коп.
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 163 від 25 лютого 2020 року КП «ЖЕК-5» призначено управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
26 лютого 2020 року між КП «ЖЕК-5» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в особі заступника міського голови Резніка О.В. укладено договір № 233 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 1 договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Додатком 5 до договору № 233 від 26 лютого 2020 року є кошторис на утримання будинку та прибудинкової території.
Розрахунок витрат складових послуг з управління багатоквартирним будинком здійснюється на основі економічно обґрунтованих планових витрат, пов`язаних з наданням відповідних послуг (робіт). Вартість всіх складових витрат послуги управителя багатоквартирним будинком визначається виходячи із загальної площі квартири, де калькуляційною одиницею є 1 кв.м загальної площі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що при розгляді даної справи по суті позивачем не доведено факту не надання їй управителем багатоквартирного будинку житлово-комунальних послуг та/або їх надання невідповідної якості. Підстави для звільнення позивача від оплати вартості наданих послуг відсутні як і звільнення від сплати існуючої заборгованості та заборгованості, що можливо виникне у майбутньому. Крім того, позивачем не надано до суду контррозрахунку заборгованості чи доказів на спростування наявності такої заборгованості перед відповідачем. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його недоведеності та необґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Як установлено судом першої інстанції, позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, управителем якого визначено КП «ЖЕК-5», та між співвласниками будинку і управителем укладено договір № 233 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 . Відповідно до умов цього договору управитель надає послугу, а співвласники зобов`язані оплачувати її в установленому порядку.
Відповідно до статей 322, 360 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) на власника майна покладено тягар його утримування, та передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.
Зобов`язання, згідно з частиною другою статті 509 та статтею 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Частиною десятою статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.
Звертаючись до суду, позивач фактично просила звільнити її від обов`язку сплачувати заборгованість за послугу з управління багатоквартирним будинком, обґрунтовуючи свої вимоги незгодою з порядком нарахування плати, зокрема виходячи із загальної площі квартири.
Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, такі доводи не свідчать про порушення відповідачем умов договору чи вимог закону, а фактично зводяться до незгоди позивача із нормативно визначеним порядком формування вартості житлово-комунальної послуги.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що визначення порядку розрахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком, у тому числі залежно від загальної площі квартири, є предметом правового регулювання та встановлюється відповідними нормативними актами і умовами договору. При цьому суд не наділений повноваженнями оцінювати доцільність або справедливість таких норм, а перевіряє лише правильність їх застосування у конкретних правовідносинах.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не довів надання послуг, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів ненадання або надання послуг неналежної якості. 
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення позивача від обов`язку сплачувати за надані послуги або спростовували нараховану заборгованість.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з чинним правовим регулюванням, що не є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської областівід 05 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба