УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/4832/25 Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І. 
Номер провадження №33/4805/408/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого – адвоката Остапенка Сергія Олександровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Остапенка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, адвокат Остапенко С.О., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та винести нову - про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права. Зокрема, вказує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , як власнику транспортного засобу «DAF XF 510FT», номерний знак НОМЕР_1 , заподіяно майнову шкоду. Також звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували раптову втрату свідомості водієм автомобіля «Volkswagen Touran» ОСОБА_2 . При цьому посилається на приписи п. 2.9 Правил дорожнього руху України щодо заборони керування транспортним засобом у хворобливому стані або стані стомлення. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено про порушення судом першої інстанції вимог ч.ч.1,2 ст. 271 КУпАП, оскільки до участі у справі було допущено представника ОСОБА_3 за довіреністю без належного підтвердження його повноважень як захисника. 
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. На обґрунтування поважності причин пропуску строку зазначено, що потерпілий ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи, копію оскаржуваної постанови не отримував, а представник отримав її лише 28 жовтня 2025 року в приміщенні суду.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити апелянту строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин.
Належним чином повідомлені про місце і час судового засідання ОСОБА_2 та його представник - Захарчук Р.А., який був допущений до розгляду справи судом першої інстанції, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли.
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його представника - Захарчука Р.А.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на недоведеність порушення ним вимог Правил дорожнього руху, а також відсутність вини у формі умислу чи необережності, оскільки, за висновком суду, останній раптово втратив свідомість і не міг передбачити настання наслідків своїх дій.
Однак із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам.
Відповідно до ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування транспортним засобом.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №455928 від 16.09.2025, ОСОБА_2 16.09.2025 о 17 год 10 хв на 132 км автодороги М-06 поблизу с. Вереси Житомирського району, керуючи автомобілем «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 , у порушення п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «DAF XF 510FT», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Schmitz Cargobull», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
ОСОБА_2 інкриміновано порушення п.13.1, п.2.3. б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
З матеріалів справи вбачається, що після дорожньо-транспортної пригоди її учасники надали письмові пояснення, експертиза за обставинами ДТП не проводилася.
З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що під час керування транспортним засобом він втратив свідомість, тілесних ушкоджень не отримав, медичної допомоги не потребував.
З письмових пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він, рухаючись на автомобілі «DAF НОМЕР_4 » своєю смугою руху, помітив, як автомобіль «Volkswagen Touran» почав невпевнено рухатися та виїхав на його смугу, де відбулося зіткнення. При цьому, водій «Volkswagen Touran» виглядав непритомним, після зупинки тримався за груди та відмовився від виклику медичної допомоги.
Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.09.2025 вбачається розташування транспортних засобів після ДТП, місце їх зіткнення та характер механічних пошкоджень, що відповідає обставинам, викладеним у поясненнях учасників події. Схема підписана учасниками без зауважень.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.3 б) ПДР України, між яким та настанням наслідків існує причинно-наслідковий зв`язок.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів втрати свідомості заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б свідчили про перебування ОСОБА_2 у стані, що виключав можливість усвідомлювати свої дії або керувати ними.
Надані до матеріалів справи медичні документи, зокрема виписка з медичної карти, довідка військово-лікарської комісії та документи медико-соціальної експертної комісії (а.с.20, 22-36), свідчать про наявність у ОСОБА_2 хронічних захворювань, однак не містять висновків про втрату ним свідомості під час керування транспортним засобом, а також про такий стан, який унеможливлював би усвідомлення своїх дій чи керування ними саме в момент дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому відомості про втрату свідомості, викладені у виписці з медичної карти (а.с.20), наведені виключно зі слів самого пацієнта та не підтверджені об`єктивними медичними даними чи відповідними висновками лікарів.
Висновок суду першої інстанції про раптову втрату свідомості ОСОБА_2 як обставину, що виключає можливість усвідомлювати свої дії або керувати ними, має ґрунтуватися на належних медичних доказах, зокрема відповідному висновку лікаря або експертному дослідженні. Водночас матеріали справи таких доказів не містять, що виключає можливість визнання зазначеної обставини доведеною.
Згідно зі ст. 20 КУпАП, не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності перебувала у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про перебування ОСОБА_2 у такому стані саме під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин зазначені документи не можуть бути розцінені як належне підтвердження відсутності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Посилання на пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 про те, що водій автомобіля «Volkswagen Touran» перебував у непритомному стані, також не можуть бути покладені в основу висновку про відсутність вини, оскільки такі твердження ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті подій та не підтверджені жодними об`єктивними медичними даними. Крім того, зі змісту цих пояснень вбачається, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 самостійно вийшов з автомобіля та відмовився від виклику медичної допомоги, що не узгоджується з твердженням про його перебування у непритомному стані.
Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції як свідок ОСОБА_4 також пояснив, що не міг достовірно встановити, чи перебував водій автомобіля «Volkswagen Touran» у непритомному стані у момент ДТП, а відповідні відомості повідомив працівникам поліції зі слів самого водія.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що наявність у особи захворювань не є безумовною підставою для звільнення від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.
У разі, якщо стан здоров`я водія може впливати на безпеку керування транспортним засобом, така особа зобов`язана утриматися від участі у дорожньому русі як водій, оскільки керування транспортним засобом у хворобливому стані створює підвищену небезпеку для інших учасників дорожнього руху.
За таких обставин посилання на втрату свідомості як на підставу відсутності складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що сукупність досліджених доказів є достатньою для встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вказаного суд першої інстанції не врахував та, всупереч вимогам ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, дійшов помилкового висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення і безпідставно закрив провадження у справі.
Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода мала місце 16.09.2025, а на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції строк накладення адміністративного стягнення сплив.
За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
постановив:

Клопотання адвоката Остапенка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Остапенка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 01 жовтня 2025 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя     О.М. Галацевич