ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4558/25-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області про скасування рішення та зобов`язання вчиняти певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 02.09.2025 р за № 73012300025742 Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області про відмову громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні;
- зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області надати громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на оформлення (видачу) посвідки на постійне проживання в Україні. 
В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_3 як громадянин Республіки Молдова звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну та видачу посвідки на постійне проживання, оскільки має батька громадянина України - ОСОБА_4 . Позивач стверджує, що надав відповідачу повний пакет документів, які надають йому право на імміграцію в України та отримання посвідки на постійне проживання, однак відповідач безпідставно та протиправно відмовив у її видачі.
Відповідач у відзиві заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивачу правомірно відмовлено у видачі посвідки на постійне проживання в Україні, оскільки позивачем було приховано та не повідомлено про те, що ОСОБА_3 являється громадянином України. Відповідач вказує, що ОСОБА_3 має батька громадянина України - ОСОБА_4 , у зв`язку із чим ОСОБА_3 , відповідно до діючих норм законодавства, що регулюють питання громадянства України, є для держави України громадянином України. Таким чином, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення є правомірним та прийняте на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову. 
Рух справи у суді
Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_5 являється громадянкою Республіки Молдова, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 . (а.с. 3).
Також матеріали справи містять копію паспорта громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_2 , термін дії 25.05.2019-25.05.2026 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 - НОМЕР_3 . (а.с. 10-13).
25.02.2013 року громадянці Республіки Молдова ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано дозвіл на імміграцію в Україну разом із сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 18.02.2013 ОСОБА_8 було документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_4 , терміном дії «безстроково», до якої вклеєне фото та внесено інформацію про дитину ОСОБА_9 . (а.с. 4).
Матеріали справи містять копію відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.02.2013 р. по т.ч.; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 27.02.2013 р. по т.ч.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 11.11.2012 р. по т.ч. (а.с. 6).
Згідно копії Витягу з реєстру Чернівецької територіальної громади від 07.08.2025 р. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.02.2013 р. проживає за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 14).
Також матеріали справи містять копію свідоцтва про шлюб (перекладеного з молдавської мови на українську) НОМЕР_5 між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 8-9).
Матеріали справи містять копії РНОКПП ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 15).
Також матеріали справи містять копію довідки про навчання ОСОБА_2 в Чернівецькому ліцеї №6 імені Олександра Доброго Чернівецької міської ради в 11 класі з 1-го класу. (а.с. 16).
Рішенням Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області від 02.09.2025 р за № 73012300025742 відмовлено громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні. (а.с. 34). 
Мотивувальна частина
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначено Законом України від 07 червня 2001 року № 2491-III "Про імміграцію" (далі - Закон № 2491-III).
Відповідно до положень ст. 1 Закону № 2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 №3773-VI іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 5 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині першій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання.
Підставою для оформлення посвідки на постійне проживання іноземцям та особам без громадянства є дозвіл на імміграцію в Україну.
Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.
Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця або резидента Дія Сіті повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту), гіг-контракту з таким іноземцем або особою без громадянства, якщо інше не передбачено законом чи міжнародним договором України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі - Порядок № 321).
Відповідно п. 1 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Згідно з п. 3 Порядку № 321 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто; не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет одного з батьків (усиновлювачів), з ким проживають особи на підставі дозволу на імміграцію, опікунів, піклувальників.
Пунктом 5 Порядку № 321 встановлено, що посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.
Відповідно до п. 43 Порядку № 321 рішення про оформлення, обмін посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС або уповноваженою ним особою за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні чи видачі не пізніше ніж протягом десятого робочого дня з дати прийняття документів шляхом внесення до Реєстру інформації про строк, на який оформлено посвідку, з використанням кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з п. 46 Порядку № 321 після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.
Відповідно до пп. 4 п. 62 Порядку № 321 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли встановлено належність особи до громадянства України.
Предметом спірних правовідносин є оскарження позивачем рішенням Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області від 02.09.2025 р за № 73012300025742, яким відмовлено громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні. При цьому, підставою для відмови вказано положення пп. 4 п. 62 Порядку № 321.
На підставі аналізу оскаржуваного рішення, суд встановив, що спірне рішення відповідача не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, оскільки містить лише посилання на пп. 4 п. 62 Порядку № 321, без зазначення обставин та доказів, мотивів та підстав, які мали вирішальне значення для його прийняття.
Відповідно до наданих сторонами пояснень та наявних у матеріалах справи документів встановлено, що спірним у даній справі є доводи відповідача щодо належності ОСОБА_2 до громадянства України.
Матеріали справи містять копію паспорта громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_2 , термін дії 25.05.2019-25.05.2026 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 - НОМЕР_3 .
ОСОБА_5 (матір ОСОБА_2 ) являється громадянкою Республіки Молдова, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 . У свою чергу, ОСОБА_4 (батько ОСОБА_2 ) є громадянином України, що не заперечується сторонами.
Згідно копії Витягу з реєстру Чернівецької територіальної громади та відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27.02.2013 р. проживає з батьками за адресою АДРЕСА_1 .
Сторони не заперечують, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Бухарест, Румунія та йому було оформлено свідоцтво про народження в Республіці Молдова та паспорт як громадянину Республіки Молдова.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про громадянство" від 18 січня 2001 року N 2235-III (в редакції від 20.06.2007 р.) особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Водночас, відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст.14 Закону України "Про громадянство" від 18 січня 2001 року N 2235-III визначено, що дитина, яка є іноземцем, один із батьків якої є громадянином України, а другий - іноземцем, реєструється громадянином України за клопотанням того з батьків, який є громадянином України.
Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Також суд звертає увагу, що 27.03.2001 Указом Президента України № 215 був затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).
Відповідно до п.1 розділу І Порядку №215 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Згідно з п.17 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за народженням особою, батьки (один із них) якої на момент її народження були громадянами України (частина перша статті 7 Закону), один з її батьків подає такі документи: а) заяву про оформлення набуття особою громадянства України за народженням; б) копію свідоцтва про народження особи; в) копію паспорта громадянина України або іншого передбаченого статтею 5 Закону документа, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.
Згідно ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Проте паспорт громадянина України позивач не отримував та з відповідною заявою ані позивач, ані його батьки не звертались.
Отже, враховуючи, що позивач не звертався із заявою щодо оформлення набуття громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України» та рішення про набуття громадянства України відносно нього не приймалось, підстави вважати, що позивач є громадянином України відсутні.
Також суд звертає увагу на вказане правове регулювання, яке свідчить, що батьки позивача не були обмежені у праві щодо встановлення належності позивача до громадянства України, проте таким правом не скористалися, що свідчить про відсутність факту виникнення даного правового зв`язку між позивачем та Державою Україна. У спірних правовідносинах поняття громадянин України та право на отримання громадянства не є тотожними, як це вважає відповідач у своїх доводах.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач автоматично набув статусу громадянина України, оскільки його законними представниками (батьками) відповідну процедуру його оформлення не виконано. Крім того, волевиявлення позивача щодо набуття громадянства України не було. Таким чином, враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що позивач є громадянином Республіки Молдова, раніше в громадянстві України не перебував, суд вважає, що позивач має право на отримання дозволу на оформлення (видачу) посвідки на постійне проживання в Україні.
Висновки за результатами розгляду справи
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню у визначений позивач спосіб.
Судові витрати
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.
Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення від 02.09.2025 р за № 73012300025742 Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області про відмову громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні.
3. Зобов`язати Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області надати громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дозвіл на оформлення (видачу) посвідки на постійне проживання в Україні. 
4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );
відповідач: Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області в особі Чернівецького відділу Державної міграційної служби України (вул. Шептицького, 25, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 37767440).

Суддя Т.М. Брезіна