Справа № 351/1613/25 
Провадження № 22-ц/4808/486/26 
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач)  Максюти І.О.,
суддів:     Василишин Л.В., Баркова В.М.,
секретаря    Шемрай Н.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» адвоката Клименка Тараса Васильовича на заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року, ухвалене суддею Калиновським М.М. в м. Снятин, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2025 року позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 461016-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовий ідентифікатор UA-3570, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надало Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,81121429 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Також 16.08.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 , укладено додаткову угоду №1 до договору № 461016-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовий ідентифікатор UA-0414, відповідно до умов якої відповідачу надано додатково кредит в розмірі 3 000 грн.
Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, надавши відповідачу – позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн шляхом перерахування на його банківську картку № НОМЕР_1 , номер якої вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, лише частково сплатив кошти на загальну суму 9715,20 грн, у зв`язку із чим на 09.10.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 461016-КС-001 про надання кредиту в розмірі 23 462,52 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 8 751,32 грн; суми прострочених платежів по відсотках – 14 711,20 грн.
Позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 23 462,52 грн заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 461016-КС-001 від 16.08.2024 у сумі 16 958,64 грн, з яких: 8 751,32 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 207,32 грн - заборгованість за процентами.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 1 750,90 грн.
Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, для договорів укладених до 24.12.2023 ставка має бути:- з 24.12.2023 - не більше 2,5%,- з 22.04.2024 - не більше 1,5%;- з 20.08.2024 - не більше 1%. А для договорів, укладених після 24.12.2023 ставка має бути у розмірі 1%. Тому суд вважав, що умови кредитного договору у цій справі щодо нарахування процентів у розмірі 1,5 % в день у продовж 147 днів з 07.09.2024 р., не відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому за цей період слід застосовувати відсоткову ставку у розмірі 1% в день. Судом здійснено перерахунок щодо стягнення з відповідача процентів, а саме: з 16.08.2024 по 06.09.2024 - (22 дні) * 0,81121429% = 1 784,65 грн; з 07.09.2024 по 30.09.2024 - (24 дні) * 1% = 2 400 грн; З 01.10.2024 по 19.10.2024 – (19 днів) * 1% * = 3 810,35 грн; З 20.10.2024 по 31.01.2025 – (104 дні) * 1% = 9 178,84 грн. Загальний розмір нарахованих процентів становить 15 173,84 грн. Враховуючи, що відповідачем відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, частково погашено заборгованість по процентах в розмірі 6 966,52 грн, суд дійшов висновку, що залишок несплачених процентів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 8207,32 грн. В решті позовних вимог в частині стягнення процентів суд відмовив.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 6 503,88 грн, ТОВ «Бізнес Позика» подано апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення у вказаній частині ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зокрема, зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення процентів ґрунтуються на: хибному ототожненні ним понять денної процентної ставки та процентної ставки в день; помилковому сприйняттю норм Закону України «Про споживче кредитування», а також ЦК України, Цивільного процесуального Кодексу України та існуючої судової практики щодо, начебто, можливості суду зменшувати розмір процентів за Кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування (статті 1048 та 1056-1 ЦК України); неналежному дослідженні доказів, що містяться в матеріалах справи.
На думку апелянта, суд першої інстанції під час ухвалення судового рішення неправильно застосував норми матеріального права шляхом неправильного тлумачення закону, а саме помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку в день, яка встановлена в Кредитному договорі. У зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про начебто нікчемність встановлених у Кредитному договорі процентних ставок в день в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування", а також дійшов хибного висновку про їх начебто невідповідність максимальному розміру денної процентної ставки відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», Внаслідок цього, суд першої інстанції неправомірно зменшив розмір процентів за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача за Кредитним договором.
При цьому, для розрахунку денної процентної ставки безпосередньо розмір процентних ставок за кредитним договором не має жодного значення, оскільки денна процента ставка розраховується по формулі, яка зазначена у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», у якій розмір процентних ставок за кредитним договором, взагалі, не фігурує.
Вказує, що розмір денної процентної ставки передбачений Договором № 461016-КС-001 про надання кредиту від 16.08.2024 року та Додатковою угодою не перевищує 1%, виходячи з того, що обчислення базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі – як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 14711,20 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.
На думку апелянта, заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі 14 711,20 грн нарахована законно за стандартною процентною ставкою в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідає нормам Цивільного кодексу України, умовам Договору про надання кредиту та Правилам. Штрафні санкції не нараховувались та не включені до позовних вимог.
Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору №461016-КС-001 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» по процентах за користування кредитом з 8 207,32 гривень на грошову суму в розмірі 14 711,20 гривень.
Позиція інших учасників справи
Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 16.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 , укладено договір № 461016-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовий ідентифікатор UA-3570.
Відповідно до умов Договору та додаткової угоди №1 до договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів; строк, на який надається Кредит 24 тижнів; стандартна процентна ставка за Кредитом в день 1,5 %; знижена процентна ставка за Кредитом в день 0,81121429 %, фіксована; загальний розмір наданого Кредиту 10000 грн; строк дії Договору до 31.01.2025 року; орієнтовна загальна вартість Кредиту 28 053,81 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 14 362,18 процентів.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 461016-КС-001 від 16.08.2024 року відповідач має заборгованість на 20.10.2025 року у розмірі 23 462,52 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 8 751,32 грн; суми прострочених платежів по процентах – 14 711,20 грн.
Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договором строк не повернув тіло кредиту та проценти за його користування.
Однак місцевий суд не погодився з нарахуванням позивачем процентів з огляду на таке.
Відповідно до умов кредитного договору та додаткової угоди укладеного між сторонами, строк кредитування становить 169 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,5 % в день за користування кредитом та зниженою процентною ставкою 0,81121429 в день за користування кредитом.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним Договором № 461016-КС-001 від 16.08.2024 заборгованість за нарахованими процентами становить 14711,20 грн.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Отже, для договорів, укладених до 24.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
- з 24.12.2023 - не більше 2,5%,
- з 22.04.2024 - не більше 1,5%;
- з 20.08.2024 - не більше 1%.
А для договорів, укладених після 24.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.
На підставі наведеного, умови кредитного договору у цій справі щодо нарахування процентів у розмірі 1,5 % в день упродовж 147 днів з 07.09.2024, не відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому за цей період слід застосовувати процентну ставку у розмірі 1% в день.
Судом здійснено перерахунок щодо стягнення з відповідача процентів, а саме:
-з 16.08.2024 по 06.09.2024 - (22 дні) у розмірі 1 784,65 грн (10000 грн * 0,81121429% * 22 = 1 784,65 грн);
-з 07.09.2024 по 30.09.2024 - (24 дні) у розмірі 2 400 грн (10000*1%*24 = 2 400 грн);
-з 01.10.2024 по 19.10.2024 – (19 днів) у розмірі 1 810,35 грн (9528,17 грн * 1% * 19 = 1810,35 грн);
-з 20.10.2024 по 31.01.2025 – (104 дні) у розмірі 9178,84 грн (8825,81 грн * 1% * 104 = 9178,84 грн).
Загальний розмір нарахованих процентів становить 15 173,84 грн.
Відповідачем відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, частково погашено заборгованість по процентах в розмірі 6 966,52 грн. Залишок несплачених процентів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8 207,32 грн. Решта позовних вимог в частині стягнення процентів задоволенню не підлягає.
З такими висновками місцевого суду погоджується суд апеляційної інстанції, зважаючи на таке.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У справі, яка переглядається встановлено, що 16.08.2024 року між сторонами укладено кредитний договір №461016-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн, строком на 24 тижні (168 днів).
Кредитний договір укладений в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Договору та додаткової угоди №1 до договору Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів; строк, на який надається Кредит 24 тижнів; стандартна процентна ставка за Кредитом в день 1,5 %; знижена процентна ставка за Кредитом в день 0,81121429 % фіксована; загальний розмір наданого Кредиту 10000 грн; термін дії Договору до 31.01.2025 року; орієнтовна загальна вартість Кредиту 28 053,81 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 14 362,18 процентів.
Відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором.
Звертаючись до суду позивач, крім заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8751,32 грн, просив стягнути з відповідача заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитними коштами у розмірі 14711,20 грн за період з 16.08.2024 року по 31.01.2025 року, в межах строку дії кредитного договору, які згідно з розрахунком заборгованості розраховано за процентною ставкою 0,81121429 (з 16.08.2024 року до 06.09.2024 року) та 1,5% (з 07.09.2024 року до 31.01.2025 року).
Правовідносини, які виникли між сторонами спору, регулюються Законом України «Про споживче кредитування», оскільки між ними укладено договір про надання споживчого кредиту.
Відповідно до ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній з 24 грудня 2023 року (з урахуванням змін, внесених Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зі змісту статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» слідує висновок, що законодавець чітко розмежував та водночас пов`язав між собою такі категорії, як реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача. Так, частиною першою цієї статті визначено, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України, а частиною другою передбачено, що для цілей обчислення як реальної річної процентної ставки, так і денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
Кредитний договір укладений 16.08.2024 року , тобто після внесення відповідних змін до Закону України «Про споживче кредитування», а отже, на нього поширюються загальні приписи частини п`ятої статті 8 цього Закону щодо граничного розміру денної процентної ставки у 1 %.
За змістом положень частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Відповідно до ч. 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.
Пунктом 1-2 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.
Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
В п. 2.11 кредитного договору встановлено, що денна процентна ставка становить 1,07 процентів та розраховується у процентах за формулою: (ЗВСК 12618,79 грн / ЗРК 7000)/ t 169 днів х 100%.
Пунктом 2.9. договору визначено, що загальні витрати за кредитом становлять 12618,79 грн.
Пунктом 2.8 договору визначено, що орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 19618,79 грн.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що розмір денної процентної ставки передбачений Договором № 461016-КС-001 про надання кредиту від 16.08.2024 року та Додатковою угодою не перевищує 1% є безпідставними, оскільки у самому кредитному договорі у п. 2.11 вказано, що денна процентна ставка становить 1,07 процентів та розраховується у процентах за формулою: (ЗВСК 12618,79 грн / ЗРК 7000)/ t 169 днів х 100%. Отже, розмір денної процентної ставки перевищує 1%.
При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачем неправильно розраховано розмір денної процентної ставки, оскільки позивач як загальні витрати за кредитом мав брати не 12618,79 грн, тобто величину як не включає усіх доходів кредитодавця у вигляді процентів; комісії та інших, що передбачено ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а загальну вартість наданого кредиту – 19618,79 грн (п.2.8.), яка вказана у зазначеній нормі закону як загальні витрати за споживчим кредитом, тому реальна денна процентна ставка є вищою ніж 1,07.
Водночас, законодавець імперативно встановив, що загальні витрати за споживчим кредитом, у тому числі проценти за користування кредитом, повинні бути розраховані кредитодавцем таким чином, щоб максимальний розмір денної процентної ставки не перевищував 1 %.
Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що розмір денної процентної ставки, передбаченої договором, не узгоджується із розміром денної процентної ставки, передбаченої Законом.
Наведені судом першої інстанції у рішенні розрахунки розміру процентів, здійснені з урахуванням максимально допустимої денної процентної ставки у 1%, в апеляційній скарзі не спростовані, а доводи скаржника зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та незгоди з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України «Про споживче кредитування» не оперує поняттям «процентна ставка в день». Законодавцем визначено виключно поняття денної процентної ставки як розрахункової величини, що обчислюється відповідно до формули, встановленої частиною четвертою статті 8 Закон України «Про споживче кредитування», та для якої встановлено імперативне обмеження максимального розміру. Отже, посилання апелянта на відмінність понять «процентної ставки в день» та «денної процентної ставки» не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, надав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтовано відхилив вимоги позивача у частині стягнення процентів за користування кредитом понад розмір, визначений законом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване заочне рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування на підставі доводів апеляційної скарги не має.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.
Щодо оскарження постанови суду апеляційної інстанції
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, проте у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» адвоката Клименка Тараса Васильовича залишити без задоволення, а заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий        І.О. Максюта
Судді:         Л.В. Василишин
В.М. Барков