Справа № 345/5856/25 
Провадження № 22-ц/4808/744/26 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):  Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Максюти І. О., 
секретаря     Петріва Д.Б.
за участю представника відповідача адвоката Яцківа М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Герасимчука Олега Олександровича на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року, постановлену у складі судді Онушканича В. В. в м. Калуші, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваного судового рішення
У жовтні 2025 року адвокат Герасимчук О. О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 16 листопада 1991 року Відділом ДРАЦС по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 686 та покласти на відповідачку судові витрати.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року надано сторонам строк для примирення тривалістю 2 місяці.
На час примирення провадження у справі зупинено.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2025 року у зв`язку із закінченням строку на примирення, поновлено провадження у справі.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у провадженні суду міста Сервера Королівства Іспанія з 10 грудня 2022 року перебуває справа між тими ж сторонами і про той саме предмет і з тих самих підстав, а тому з урахуванням положень статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» та пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України наявні підстави для залишення позову у цій справі без розгляду.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Герасимчук О. О. на ухвалу суду подав апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що сторони зареєстрували шлюб на території України, крім того, вони є громадянами України та мають зареєстроване місце проживання в Україні, тоді як на території Іспанії перебувають тимчасово та не мають її громадянства, що вказує на те, що справа повинна розглядатися в Україні.
Також представник апелянта уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що у провадженні іншого іноземного суду перебуває справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки суд не дослідив предмет та підстави позову в Іспанії. У матеріалах справи відсутня позовна заява ОСОБА_2 , що унеможливлює встановлення тотожності предмета та підстав позову. 
Окрім цього, відповідно до поданого представником відповідачки процесуального документа Цивільного слідчого відділу Суду першої інстанції м. Сервера, справа перебуває на стадії очікування висновку прокуратури щодо доцільності призначення судового розгляду. Отже, з 2022 року фактичний розгляд справи не здійснювався, а наявні лише відомості про подання позову.
Враховуючи викладене, представник апелянта просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_2  – ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Зазначає, що ОСОБА_2 правомірно подала позов про розірвання шлюбу до суду Іспанії, оскільки сторони постійно проживають на території цієї держави, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги щодо підсудності даного спору судам України є безпідставними.
Водночас подання ОСОБА_1 позову про розірвання шлюбу може розцінюватися як зловживання процесуальними правами, оскільки йому було достеменно відомо про розгляд аналогічної справи в іспанському суді. Проте зазначену обставину він не повідомив суду у позовній заяві, чим намагається створити штучні перешкоди для розгляду справи в Цивільному та слідчому відділі Суду першої інстанції м. Сервера.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дослідив підстави та предмет позову, на її думку, є безпідставними, оскільки позивач не спростував правильність висновків суду першої інстанції в цій частині. При цьому позивач, як сторона у справі, що перебуває у провадженні іспанського суду, має доступ до матеріалів цієї справи та міг надати докази на підтвердження своїх доводів щодо підстав та предмета позову, які є тотожними заявленим у цій справі.
Крім того, представник відповідачки зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що справа про розірвання шлюбу в іспанському суді ще не була призначена до розгляду, не відповідають дійсності, оскільки судове засідання було призначено на 12 травня 2026 року, однак у зв`язку з неможливістю участі у справі представника було прийнято рішення про призначення нового судового засідання на 23 червня 2026 року.
Отже, враховуючи наведене, представник відповідачки вважає дії суду першої інстанції щодо залишення позову без розгляду законними та обґрунтованими.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник  ОСОБА_2  – ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Апелянт та його представник у судове засідання не з`явилися. Судова повістка представнику апелянта направлена судом до його електронного кабінету в системі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
Відповідно до частини п`ятої статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, а також
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2024 року у справі № 138/1593/18, від 02 жовтня 2024 року у справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року у справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року у справі № 496/5051/19 вказав, що якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Враховуючи, що сторона апелянта належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів уважає за можливе розглянути справу за відсутності апеллянта та його представника.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 16 листопада 1991 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС по місту Калушу Калуського МРУЮ Івано-Франківської області, актовий запис № 686, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 жовтня 2025 року, виданим повторно Відділом ДРАЦС у Вінницькій області Управління державної реєстрації Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 6).
Сторони є громадянами України, однак на час пред`явлення позову проживають в Іспанія, що підтверджується відповідними дозволами на проживання (а.с. 30, 31, 41-42, 43-44).
Під час спільного проживання у шлюбі в сторін в Іспанії народилася дочка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48-51).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною третьою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Відповідно до частини першої статті 104 та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, у частині 1 якої визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Згідно з частинами першою та другою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:
- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;
- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;
- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
Оскільки сторони у справі, яка переглядається, є громадянами України, але проживають на території Королівства Іспанії, що підтверджується відповідними дозволами на проживання, ця справа є справою з іноземним елементом. При цьому, як встановлено судом сторони не узгодили між собою підсудність цієї справи судам України.
Відповідно до статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.
Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та про наявність таких підстав суду стало відомо до відкриття провадження у справі.
Суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Приписи пункту 4 частини першої статті 257 ЦПК України направлені на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є громадянами України, перебувають у шлюбі, який 16 листопада 1991 року зареєстрований у відділі ДРАЦС по місту Калушу Калуського МРУЮ Івано-Франківської області. Водночас згідно із матеріалами справи сторони мають право на довготривале проживання на території Королівства Іспанії. 
У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до цивільного і слідчого відділу Суду першої інстанції м. Сервера із позовом про розірвання шлюбу і справа перебуває в провадженні цього суду, а ОСОБА_1 звернувся до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом про розірвання шлюбу у жовтні 2025 року.
З урахування наведеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для розгляду цієї справи в українському суді, з урахуванням положень статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», у зв`язку з чим правильно застосував норми процесуального права (пункт 4 частини першої статті 257 ЦПК України) та залишив подану ОСОБА_1 позовну заяву про розірвання шлюбу без розгляду.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09 квітня 2025 року у справі № 766/2199/24 (провадження № 61-2575св25), від24 вересня 2025 року у справі № 711/901/25 (провадження № 61-7643св25), від 26 грудня 2025 року у справі № 742/1465/25 (провадження № 61-11972св25).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив тотожності позовних вимог у справі про розірвання шлюбу, поданій до суду в Іспанії, та вимог у цій справі, а також того, що спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим висновок суду про залишення позову без розгляду є передчасним, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому саме на апелянта у цій справі покладено процесуальний обов`язок доведення обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали. Будучи учасником обох судових проваджень, апелянт мав можливість надати докази на підтвердження зазначених доводів, однак такою можливістю не скористався.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що справа про розірвання шлюбу між сторонами повинна розглядатися в Україні з огляду на їх громадянство та зареєстроване місце проживання, то такі спростовуються фактом прийняття іспанським судом відповідної справи до свого провадження.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що справа в іспанському суді досі перебуває на стадії очікування висновку прокуратури щодо доцільності призначення судового розгляду, також є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема процесуальним записом, складеним секретарем Адміністрації юстиції Каталонії, відповідно до якого скасовано дату слухання, призначеного на 12 травня 2026 року, та призначено нову дату судового засідання – 23 червня 2026 року.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду та не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Герасимчука Олега Олександровича залишити без задоволення.
Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 15 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:        Л. В. Василишин 
Судді:         В. М. Барков
І. О. Максюта