ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ

справа № 691/1332/25 
провадження № 2/691/343/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 травня 2026 року	м. Городище	

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Гергель М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 3851129 від 21.10.2021 у сумі 95250 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.10.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 3851129, в електронній формі, за умовами якого останнє надало позичальнику грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язався повернути його, сплатити проценти за його користування у сумі 2250 грн., які нараховуються за ставкою 1,00% та інші платежі, у строки, що визначені умовами кредитного договору.
13.01.2022 ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 3851129.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 3851129.
Заборгованість ОСОБА_1 за договором № 3851129 становить 95250 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 78750 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за комісіями. 
Відповідно до норм ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.
Про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений поштовим повідомленням за встановленим місцем реєстрації, що підтверджується витягом із реєстру поштових відправлень. Будь-якого роду клопотань від відповідача не надходило.
Оскільки відповідач не подав відзив на позовну заяву, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
Ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). 
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 
За правилами з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Судом установлено, що 21.10.2021 ОСОБА_1 склав анкету-заяву на кредит та уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 3851129, за умовами якого Товариство надало позичальнику кредит у сумі 15000 грн. 00 коп. строком на 15 днів.
Дата повернення кредиту 05.11.2021.
Пунктом 1.5. указаного договору передбачено, у тому числі, орієнтовну загальну вартість кредиту, яка складає 18750 грн. 00 коп.
Комісія за надання кредиту 1500 грн., яка нараховується за ставкою 10.00% від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом: 2250 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до пункту 2.1. договору, кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Пунктом 2.2 договору передбачено позичальником плату за договором, зокрема, п. 2.2.1 договору визначено сплату позичальником комісії за надання кредиту та відсотків за його користування у розмірах, визначених п. 1.5.1- п. 1.5.2 договору; п. 2.2.2 та п. 2.2.3 визначено термін нарахування відсотків, з урахуванням особливостей договору та принцип нарахування відсотків за стандартною (базовою) ставкою, з урахуванням пролонгації договору.
Розділом 4 указаного договору передбачено відповідальність сторін, зокрема виконання зобов`язання позичальником з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та здійснення інших платежів відповідно до умов договору. 
За умовами п. 6.1 договору, указаний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний через його сайт та відповідний мобільний додаток. 
Відповідно до п. 6.3 договору, позичальник, приймаючи умови Товариства про укладання даного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 15000 грн. 00 коп. підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію та квитанцією ID платежу № 1800235067 від 21.10.2021.
Згідно відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, заборгованість ОСОБА_1 договором № 3851129, становить 63750 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 447250 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками, 1500 грн. – заборгованість за комісією.
Із матеріалів справи вбачається, що за строк кредитування з 21.10.2021 по 05.11.2021 кредитодавцем нараховані відсотки у сумі 2250 грн. Також нараховані відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування з 06.11.2021 по 04.01.2022 у сумі 45000 грн. 
Разом із тим, для пролонгації договору позичальнику слід виконати умови, передбачені п. 2.3 договору, зокрема сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту.
Однак відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, позичальником такі дії вчинено не було, а тому за умовами договору його пролонгація не відбулася. 
Як неодноразово зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 300/438/18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування, грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість у будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
Із викладеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок отримання процентів установлюється договором, протягом дії якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. А після закінчення дії договору, у випадку наявності невиконаного зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Тому позичальник зобов`язаний сплатити ТОВ «Мілоан» кошти у розмірі та на умовах, що визначені договором № 3851129, та в межах строку його дії, а саме в сумі 18750 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. - заборгованість за кредитом, 2250 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками, 1500 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією.
Позовних вимог про відповідальність позичальника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв. 
13.01.2022 ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає/відступає ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників.
Згідно додатку № 3 реєстр боржників до договору факторингу № 13-01/2022-79, під порядковим № 287 зазначено про перехід права вимоги до боржника ОСОБА_1 , заборгованість якого складає 63750 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 447250 грн. 00 коп. – заборгованість за відсотками за користування, 1500 грн. – заборгованість за комісією.
Перехід права грошової вимоги підтверджується розрахунком між сторонами за договором факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, платіжним дорученням № 321170001 від 14.01.2022.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги, за умовами якого, останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Вердикт Капітал», згідно реєстру боржників.
Згідно додатку № 3 реєстр боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, де під порядковим № 6055 зазначено заборгованість ОСОБА_1 у загальній сумі 95250 грн. 00 коп.
Перехід права грошової вимоги підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.01.2023. 
Таким чином, позивач довів перехід права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та у подальшому до ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором № 3851129.
При цьому суд враховує, що за договором факторингу можуть бути передані лише ті права та обов`язки, які належали клієнту на час передачі таких прав.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що розмір непогашеної ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором № 3851129 складає 18750 грн. 00 коп., яка і підлягає стягненню на користь позивача. 

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, тому на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Така позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. 
Позивачем подано до суду договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги № 1831 від 01.08.2025 та витяг з акту № 13 від 31.08.2025 на загальну суму 25000 грн.
При цьому суд враховує, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12- І71гс19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 12.10.2022 у справі № 456/456/20, від 01.11.2022 у справі № 757/24445/21-ц.
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що позовна заява є нескладною, стосується стягнення заборгованості лише за одним кредитним договором, основна частина позовної заяви складає цитування чинного законодавства та є ідентичною для такої категорії позовних заяв, тому значного часу на вивчення чинного законодавства і судової практики та підготовку позовної заяви адвокату не потребується. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. На підставі чого суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. є явно завищеними та не співмірними витратам фактично наданої правничої допомоги, та навіть перевищують розмір заборгованості позичальника, а тому вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн., оскільки саме така сума буде відповідати критерію розумності, справедливості та виконаної адвокатом роботи.
Разом із цим суд враховує, що позивачем початково заявлена явно завищена сума витрат на правничу допомогу з метою завищення таких витрат у разі часткового задоволення позову, а тому витрати на правничу допомогу слід розраховувати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з визначеної судом співмірної суми 3000 грн.
Тому сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню на користь позивача складає 3000*18750/95250=623,27 грн. 
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 476 грн. 77 коп. судового збору. 
Керуючись ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ЄДРПОУ 44276926, заборгованість за договором про споживчий кредит № 3851129 від 21.10.2021 у сумі 18750 (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 476 (чотириста сімдесят шість) грн. 77 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 623 (шістсот двадцять три) грн. 27 коп.
В іншій частині позову – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення. У даному разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя 	Л. В. Подорога