П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/920/26-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М. 
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, наказів та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просила: 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у прийнятті та реалізації пункту 1 наказу № 2756 від 19 листопада 2025 року, яким позивача без судового рішення було обліковано як «безвісно відсутнього»;
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу № 2756 від 19.11.2025 року, виданого командиром військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 усунути правові наслідки пункту 1 наказу № 2756 від 19.11.2025 року, шляхом відновлення військового обліку позивача у первісному правовому статусі та скасування всіх облікових записів, внесених на підставі зазначеного пункту наказу.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.03.2026 позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції допущено надмірний формалізм, неправильно застосовано положення статті 169 КАС України, безпідставно покладено на позивача обов`язок подання доказів, які знаходяться у володінні відповідачів, а також передчасно повернуто позовну заяву до закінчення встановленого строку для усунення недоліків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до матеріалів справи встановлено, що представник позивача 12.03.2026 р. повідомлений належним чином про прийняту судом ухвалу про залишення позову без руху, однак станом на 18.03.2026 р. не усунув недоліки позову у встановлений судом строк, тому позовну заяву та додані до неї документи необхідно повернути позивачу.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позову, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 4 та п.5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За приписами частин 1, 2, 3 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Аналіз зазначених норм права свідчить, що строк на усунення недоліків позовної заяви починає свій перебіг лише з дати вручення належним чином копії ухвали позивачеві.
Відповідно до ч. 6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Згідно з ч. 7 ст. 251 КАС України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Частиною 6 ст. 120 КАС України визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Відповідно до частини сьомої статті 251 КАС України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.03.2026 р. позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із необхідністю:
- викласти чітку прохальну частину позову із зазначенням належної особи щодо якої були прийняті оскаржувані накази;
- надати обґрунтування та докази протиправності наказу про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , вказати реквізити оскаржуваного наказу, надати суду копію оскаржуваного наказу, а також повідомити суду повну адресу місцезнаходження та контактні відомості військової частини НОМЕР_2 ;
- надати докази сплати решти суми судового збору в розмірі 2129,88 гривень.
На виконання вказаної ухвали позивача, частково усунув недоліки позову, надавши докази сплати решти суми судового збору. Водночас, позивачем залишено поза увагу решта вимог ухвали суду від 03.03.2026 р., зокрема, не викладено чітку прохальну частину позову із зазначенням належної особи щодо якої були прийняті оскаржувані накази та не надано обґрунтування та докази протиправності наказу про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , не вказано реквізити оскаржуваного наказу, не надано суду копію оскаржуваного наказу, а також не повідомлено суду повну адресу місцезнаходження та контактні відомості військової частини НОМЕР_2 .
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19.03.2026 р. позовну заяву залишено повторно без руху для надання позивачу можливості усунути усі недоліки позову. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання даної ухвали шляхом приведення позовної заяви у відповідності до вимог, встановлених статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно довідки про доставку до електронного кабінету ЄСІТС, копію ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.03.2026, представником позивача адвокатом Горбенко І.В. отримано : 12.03.2026 об 13:51 год.
Водночас, відповідно до статті 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, тобто 13.03.2026.
Отже останнім (десятим) днем на усунення недоліків позовної заяви є 23.03.2026.
Відповідно до ч. 8 ст. 120 КАС України, останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.
Оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви постановлена Чернівецьким окружним адміністративним судом 19.03.2026.
Тобто, судом першої інстанції всупереч положенню ч. 5 ст. 169 КАС України повернуто позовну заяву до закінчення строку на усунення недоліків.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки постановлено ухвалу про повернення позовної заяви до того, як у позивача закінчився строк для усунення недоліків позовної заяви.
Апеляційний суд вважає, що позивач до 23.03.2026 (останній день на усунення недоліків), ще мав можливість усунути недоліки позовної заяви протягом строку, встановленого судом в ухвалі від 12.03.2026 про залишення позову без руху, який станом на 23.03.2026, ще не закінчився.
Разом із тим, застосування п.1 ч.4 ст.169 КАС України має здійснюватися з урахуванням принципу доступу до правосуддя та недопущення надмірного формалізму.
Як убачається з матеріалів справи, однією з підстав залишення позовної заяви без руху була вимога суду надати копію наказу військової частини НОМЕР_2 , його реквізити та докази протиправності такого наказу.
Колегія суддів зазначає, що предметом спору є оскарження рішень та дій суб`єктів владних повноважень, а відповідно до частини другої статті 77 КАС України саме на відповідача покладається обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Водночас позивач обґрунтовано зазначав про об`єктивну неможливість отримання внутрішніх наказів військових частин, доступ до яких є обмеженим в умовах дії правового режиму воєнного стану.
За таких обставин вимога суду про надання копій внутрішніх наказів військових частин фактично покладає на позивача обов`язок доказування обставин, які мають встановлюватися судом під час розгляду справи по суті, зокрема шляхом витребування доказів у відповідача.
Крім того, відповідно до статті 9 КАС України суд вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Однак суд першої інстанції не скористався наданими йому процесуальними повноваженнями щодо витребування необхідних документів, натомість поклав цей обов`язок виключно на позивача.
Колегія суддів також враховує, що частина недоліків позовної заяви позивачем була усунута, зокрема сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі, що свідчить про намір належним чином реалізувати право на судовий захист.
Доводи суду першої інстанції щодо відсутності повної адреси військової частини, відсутності копії наказу та необхідності уточнення прохальної частини самі по собі не свідчать про неможливість відкриття провадження у справі.
Колегія суддів враховує, що в умовах воєнного стану інформація про військові частини, їх місцезнаходження, структуру та внутрішні документи є обмеженою у доступі, а тому вимоги щодо надання такої інформації мають оцінюватися судом із дотриманням принципу пропорційності.
При цьому надані позивачем відомості щодо електронних адрес військових частин є достатніми для здійснення судом первинного процесуального зв`язку з відповідачами на стадії відкриття провадження.
Колегія суддів також вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо належності позивача у спірних правовідносинах.
Питання наявності у позивача порушеного права, правового інтересу та процесуальної можливості звернення до суду підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті та не можуть бути самостійною підставою для повернення позовної заяви.
Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, щодо якого прийнято оскаржувані рішення, а тому наведені нею обставини свідчать про наявність правового інтересу у спірних правовідносинах.
Таким чином, суд першої інстанції передчасно застосував наслідки, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.
Колегія суддів наголошує, що статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що метою, яку переслідує суд при залишенні позовної заяви без руху є забезпечення особі можливості усунути недоліки позову у строк та спосіб встановлений судом, фактично забезпечуючи таким чином право особи на доступ до правосуддя у спосіб визначений Законом.
Суд звертає увагу, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 12.04.2012 № 9-рп/2012 ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.
Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі «Белле проти Франції»).
Право на ефективний засіб юридичного захисту гарантовано ст. 13 Конвенції, в якій зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 19.03.2026 про повернення позовної заяви ОСОБА_1 порушено право позивача на звернення до суду за захистом його прав, свобод та інтересів, передбачених ст. 4 КАС України.
Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню в справі.
Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються в якості належних.
За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведені вище правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного та необґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, а тому ухвалене судове рішення на підставі вимог статті 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2026 року скасувати.
Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.