П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16968/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
02 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення №103230000476 від 22.11.2024 року про відмову у перерахунку пенсії за віком, а також про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) відповідні періоди роботи у зоні відчуження та провести перерахунок пенсії.
1.2 В обґрунтування позовних вимог посилається на протправність оскаржуваного рішення відповідача. 
2. Фактичні обставини справи.
2.1 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
2.2 14 листопада 2024 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за віком, посилаючись на те, що стаж роботи у зоні відчуження з 19.10.2005 по 11.07.2012 підлягає зарахуванню у полуторному розмірі відповідно до чинного законодавства.
2.3 Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №103230000476 від 22.11.2024 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком у полуторному розмірі. Страховий стаж заявника визначено у розмірі 32 роки 3 місяці 6 днів, стаж з урахуванням кратності та з урахуванням додаткових років за Списком №1 — 38 років 3 місяці 6 днів.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №103230000476 від 22.11.2024 року. Зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі (рік за півтора) період роботи з 19.10.2005 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 11.07.2012 року і провести з 14.11.2024 року перерахунок пенсії у зв`язку із збільшенням спеціального (пільгового) страхового стажу. Стягнуто судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області безпідставно не зарахувало позивачу у полуторному розмірі стаж роботи за період роботи з 19.10.2005 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 11.07.2012 року. 
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
4.1 Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.
4.2 Позивач у своїй апеляційній скарзі вказує, що задоволення вимог судом є частковим. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції, правильно зарахувавши стаж роботи у зоні відчуження у полуторному розмірі, залишив поза увагою те, що частина 3 статті 24 Закону №1058-IV (у редакції, чинній в період роботи позивача, тобто до 03.10.2017 року) передбачала зарахування по одному додатковому року за кожний повний рік стажу роботи за Списком №1, у тому числі обчисленого кратно. На думку апелянта, позивач має право на зарахування 10 додаткових років (а не 6, як було зараховано), виходячи з обчисленого у полуторному розмірі стажу роботи у зоні відчуження. Відтак, просить змінити рішення суду, задовольнивши вимоги в цій частині.
4.3 Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Наголошує на тому, що позивачка вже отримує пенсію зі зниженням віку за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому не має права на одночасне пільгове обчислення стажу. Також зазначає про відсутність первинних документів про атестацію робочого місця за Списком №1 після 1992 року та не погоджується із порядком стягнення судового збору.
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дійшла висновку, що обидві апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
1.1 Спірні правовідносини щодо пільгового обчислення стажу особам, які працювали в зоні відчуження, регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі — Закон № 796-XII).
1.2 Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 796-XII, час роботи в зоні відчуження зараховується до стажу роботи і вислуги років за спеціальними правилами, пільги з обчислення якого встановлюються Кабінетом Міністрів України.
1.3 Реалізуючи зазначені законодавчі приписи, Кабінет Міністрів України ухвалив низку нормативно-правових актів, які діяли у спірний період роботи позивача (з 19.10.2005 по 11.07.2012).
1.4 Постановою КМУ від 29.01.2003 № 137 «Про врегулювання питань щодо соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що особам, які працюють у зоні відчуження, час роботи зараховується до стажу у полуторному розмірі.
1.5 Постановою КМУ від 27.04.2006 № 571 та Постановою КМУ від 10.09.2008 № 831 «Про доплати та компенсації особам, які працюють у зоні відчуження» аналогічно закріплено право на зарахування пільгового стажу в полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1).
1.6 Колегія суддів відхиляє твердження відповідача про те, що позивач не має права на пільгове обчислення стажу, оскільки вже скористалася пільгою щодо зниження пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-XII, оскільки право на зниження пенсійного віку та право на пільгове обчислення страхового стажу є окремими, самостійними та взаємоневиключними соціальними гарантіями, спрямованими на компенсацію шкоди здоров`ю, завданої під час роботи в екологічно небезпечних умовах. 
Таку правову позицію чітко висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 у справі № 520/12829/18 та Верховний Суд у постановах від 03.02.2021 у справі № 750/4692/17 і від 06.12.2023 у справі № 620/1146/21.
1.7 Стосовно доводів пенсійного органу про відсутність результатів атестації робочих місць, суд зазначає, що підставою для застосування полуторного розміру обчислення стажу є сам юридичний факт виконання робіт географічно в межах території зони відчуження на об`єкті ЧАЕС, що підтверджено записом у трудовій книжці та уточнюючими довідками №47030925 від 10.02.2020 та №6720 від 11.02.2020. Спеціальний Закон № 796-XII не ставить пільгу «рік за півтора» в залежність від проведення періодичної атестації робочих місць.
1.8 Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 (позивача) колегія суддів зазначає наступне.
1.9 Позивач оскаржує рішення суду в частині відмови у додатковому зарахуванні 10 років стажу (нарахованих за принципом «рік за півтора») як стажу за Списком №1, вважаючи, що до страхового стажу за ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV має додаватися кількість років, отримана після пільгового множення, а не календарна вислуга років.
1.10 Колегія суддів аналізує зазначені доводи крізь призму ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (у редакції, чинній до 03.10.2017), якою визначено, що за кожний повний рік стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
1.11 Тобто, частина 3 статті 24 Закону №1058-IV як до 03.10.2017, так і після, встановлює правило про додаткове зарахування по одному року за кожний повний рік роботи за Списком №1. Зміна, внесена з 03.10.2017 (доповнення словосполученням «врахованого в одинарному розмірі»), мала роз`яснювальний, а не змінювальний характер та фактично лише текстуально закріпила усталений підхід до застосування цієї норми.
1.12 Системний аналіз пенсійного законодавства свідчить про те, що механізм кратного обчислення стажу (зокрема, у полуторному розмірі відповідно до частини 1 статті 56 Закону №796-XII) і механізм додаткового зарахування стажу (частина 3 статті 24 Закону №1058-IV) є самостійними пільговими інструментами, які застосовуються на різних стадіях обчислення стажу та не передбачають кумулятивного підсумовування кратного коефіцієнту для цілей додаткового зарахування.
При цьому, ключовим у розумінні цієї норми є словосполучення «за кожний повний рік стажу роботи... на роботах». Поняття «робота» передбачає фактичне виконання особою своїх трудових обов`язків протягом календарного періоду часу (365 днів).
1.13 Кратне обчислення стажу (полуторний розмір) застосовується до фактичного (одинарного) стажу роботи для визначення страхового стажу, тоді як додаткове зарахування одного року за Списком №1 (частина 3 статті 24 Закону №1058-IV) базується на повних роках фактично відпрацьованого (одинарного) стажу роботи за відповідним списком, а не на стажі, попередньо обчисленому із застосуванням коефіцієнту кратності.
Штучне збільшення цього стажу за рахунок іншої норми права (ч. 1 ст. 56 Закону № 796-XII) є юридичною презумпцією, створеною задля збільшення загального розміру пенсії, проте воно не збільшує кількість фактично відпрацьованих особою календарних років на роботах за Списком №1.
1.14 Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі № 340/4148/21 зазначив, що додаткове зарахування стажу за Списком №1 здійснюється виключно виходячи з календарного (фактичного) часу, відпрацьованого особою в особливих умовах праці.
1.15 З огляду на наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні правильно виходив саме з фактичного стажу роботи позивача у зоні відчуження за Списком №1. Кількість повних років такого стажу, обчисленого в одинарному розмірі, становить 6 років, що і було покладено в основу зобов`язання щодо додаткового зарахування 6 років до страхового стажу. Доводи апелянта про те, що має бути враховано 10 повних років (виходячи зі стажу, перерахованого у полуторному розмірі) є хибними та суперечать змісту зазначених норм.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, але є слушними в частині визначення належного відповідача, на який покладено обов`язок зарахування страхового стажу та повторного розгляду заяви.
2.2 Згідно з п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Сапальова Т.В.