ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

майдан Незалежності, 1, м. Хмельницький, 29607, тел. (0382) 71-81-84, (0382) 71-81-83
e-mail: inbox@km.arbitr.gov.ua, ЄДРПОУ 03500128
_______________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"05" травня 2026 р. Справа № 924/132/26
м. Хмельницький
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюка І.В. за участю секретаря судового засідання Виноградова Б.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Приватного підприємства "Експертиза-ПРМ", с.Розсоша, Хмельницький район, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система захисту рослин", м. Хмельницький
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Транскомгруп", Київ 
про стягнення заборгованості 42 664,07 грн., з яких: 26 650,00 грн. - сума основного боргу, 1 391,75 грн. - інфляційні втрати, 1 291,80 грн. - 3% річних та 13 330,52 грн. штрафних санкцій.

За участю представників сторін: 
від позивача – Юдов В.О. - згідно ордеру
від відповідача – не з`явився
від третьої особи – не з`явився 

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.
До Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Експертиза-ПРМ", с.Розсоша, Хмельницький район, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Система захисту рослин", м. Хмельницький про стягнення заборгованості 147 664,07 грн., з яких: 131 650,00 грн. - сума основного боргу, 1 391,75 грн. - інфляційні втрати, 1 291,80 грн. - 3% річних та 13 330,52 грн. штрафних санкцій. 
Ухвалою суду від 10.02.2026р. відкрито провадження у справі №924/132/26 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10:30 год. 04.03.2026р. 
У підготовчому засіданні 04.03.2026р. постановлено ухвалу, без оформлення окремого процесуального документу про поновлення строку позивачу на подання доказів та долучення поданих доказів до матеріалів справи. Крім цього, постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 14:30 год. 17.03.2026р.
У підготовчому засіданні 17.03.2026р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про оголошення перерви до 10:30 год. 26.03.2026р.
Ухвалою від 26.03.2026р. підготовче засідання відкладено на 14:30 21.04.2026р. 
У підготовчому засіданні 21.04.2026р. постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про залишення без розгляду клопотання позивача про виклик свідків. Крім цього постановлено ухвалу без оформлення окремого процесуального документу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до слухання по суті.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві.
Відповідач в судові засідання не з`явився, повноважного представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Судом враховується, що положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Застосовуючи відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
В свою чергу, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи та поведінка заявників.
Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.). 
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. 
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 03.04.2008р. у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною. 
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
21.08.2025р. між "Експертиза-ПРМ" (Перевізник) та ТОВ "Система захисту рослин" "Експедитор" укладено договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 21082025-В. 
Відповідно до п.п. 1.2-1.3. вказаного договору, Перевізник приймає на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок Експедитора здійснити перевезення у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученнях, тим самим, організувавши й забезпечивши транспортування вантажів Експедитора відповідно до його письмових заявок, окрім цього у випадках передбачених умовами п.1.3. цього Договору, вчинити всі необхідні дії щодо організації транспортування вантажів, в тому числі, але не виключно, залучити третіх осіб до декларування вантажу та його зберігання на митному складі, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед Експедитором за виконання таких зобов`язань, а Експедитор, у свою чергу, зобов`язується оплатити Перевізнику винагороду та усі додатково документально підтвердженні витрати.
Вид, об`єм, строки, вартість послуг Перевізника за даним Договором визначаються окремо для кожного перевезення - у відповідності до узгоджених заявок Замовника (далі - «Заявка»), які підлягають узгодженню у порядку передбаченому п. 3.1. та 4.1. даного Договору. Узгоджені Заявки являють собою домовленість Сторін стосовно істотних умов перевезення вантажу Експедитора у рамках цього Договору і, за умови належного оформлення (містять підписи уповноважених представників Сторін і печатки Сторін, а у випадку коли представник уповноважений належним чином оформленою довіреністю - достатньо його підпису), є його невід`ємною частиною.
На кожні окремі ТЕП оформляється Заявка, що підписується Сторонами та є невід`ємною частиною даного Договору. Заявка містить дані про відправника та отримувача вантажу, дані про вантаж та вартість ТЕП, а також інші умови з урахуванням п. 3.1. даного Договору. При наявності розбіжностей між умовами Заявки та Договору, пріоритет мають умови, визначені в Заявці.
Згідно п.5 договору вартість ТЕП по даному Договору визначається Сторонами у Заявках, що є невід`ємною частиною даного Договору.
Всі розрахунки між Експедитором і Перевізником провадяться в національній грошовій одиниці України - гривні. (п. 5.2.)
Оплата наданих Перевізником ТЕП, в тому числі додаткових витрат, понесених Перевізником для виконання окремої ТЕП, провадиться Експедитором протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту одержання Експедитором оригіналу Акту виконаних робіт та рахунку-фактури, шляхом банківського переведення коштів на рахунок Перевізника, якщо інший порядок розрахунків не погоджено Сторонами в Заявці. Моментом оплати вважається момент списання коштів з поточного рахунку Експедитора.(п.5.3.)
Сторони домовились, що грошові зобов`язання Експедитора по цьому Договору здійснюються в національній грошовій одиниці України. (п.5.4.)
За згодою Сторін Експедитор може здійснювати попередню оплату Послуг, що є предметом цього Договору. (п.5.5.)
Не зважуючи на п. 5.3. Договору, Сторони визнають право Експедитора в односторонньому порядку відстрочити оплату вартості наданих Перевізником послуг до моменту належного виконання Перевізником всіх своїх зобов`язань передбачених цим Договором, а також всіх інших зобов`язань Перевізника в т.ч., але не виключно фінансових зобов`язань, які виникли між Сторонами на підставі інших укладених правочинів між Сторонами, без застосування до Експедитора наслідків, передбачених цим Договором та чинним законодавством за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. (п.5.6.)
Відповідно до п.9.1 договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе за Договором зобов`язань (у т.ч. щодо сплати пені, штрафів, інших санкцій) - до моменту їх повного виконання сторонами.
Згідно п.10.4 скановані копії договору та всіх інших документів, що стосуються цього Договору, які містять підписи та печатки Сторін, є його невід`ємними частинами. Такі документи, отримані в електронному вигляді та за допомогою електронної пошти мають юридичну силу до моменту отримання оригіналів цих документів.
Сторони домовилися, що даний Договір, додатки, додаткові угоди, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки, акти звірки взаєморозрахунків, видаткові накладні та інші документи, укладання яких випливає з виконання умов даного Договору та пов`язані з ним можуть складатися в електронному вигляді - як електронні документи у розумінні Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" через відповідний сервіс електронного документообігу М.Е.Dос або ВЧАСНО (п.10.8).
Обмін документами, що стосуються виконання умов цього Договору з інших електронних адрес або через інші номери телефону є неналежним та таким, що не породжує зобов`язання Сторін (п.9.13).
Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками. 
Сторонами підписано заявку №65 до Договору на перевезення вантажу від 21.08.2025р., в якій узгоджено істотні умови перевезення вантажу, зокрема: назву вантажу (яйце куряче), вартість транспортно-експедиторських послуг (4500 євро+чеки на кордоні), дату завантаження 17.09.2025р., крайню дату доставки 26.09.2025, адресу завантаження (Богодухів, Харківська область), адресу розвантаження (Іспанія, Валенсія).
Для виконання вищевказаного перевезення ПП "Експертиза-ПРМ", як експедитор, 21.08.2025р. уклало із ТОВ "Транскомгруп", як перевізником, договір №МВ21082025 надання транспортно-експедиторських послуг, за змістом п.п.1.1, 1.2 якого експедитор замовляє, а перевізник зобов`язується надати послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом у міжміському та міжнародному сполученні з місця відправлення до пункту призначення та видати вантаж уповноваженій на його одержання особі експедитора (або іншій уповноваженій на його одержання особі). Експедитор виступає від імені, за дорученням та за рахунок свого клієнта; перевізник для виконання своїх зобов`язань по договору виконує перевезення та гарантує, що має всі необхідні ліцензії, дозволи та документи для безперешкодного виконання зобов`язань у повній відповідності з умовами договору.
ПП "Експертиза-ПРМ" та ТОВ "Транскомгруп" підписано заявку №1609 від 21.08.2025р. на надання транспортних послуг згідно договору МВ21082025 від 21.08.2025р, в якій погоджено істотні умови перевезення вантажу, зокрема: найменування вантажу (продукти харчування (яйця) – 21т), дату завантаження 17.09.2025, крайню дату доставки 26-29.09.2025, адресу завантаження (Богодухів, Харківська область), адресу вивантаження (м. Валенсія).
Вантаж доставлено одержувачу, що стверджується міжнародною автомобільною товарно-транспортною накладною з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу.
27.09.2025р. ПП "Експертиза-ПРМ" та ТОВ "Транскомгруп" підписано акт надання послуг №250927/05 від 27.09.2023 про надання транспортно-експедиційних послуг: міжнародні перевезення по маршруту Богодухів .харківська область – Вільялос-де-Кампос (Іспанія).
15.12.2025 на адресу відповідача позивачем направлено претензію щодо погашнггя заборгованості в сумі 671 081,83 грн. 
Претензія отримана відповідачем 17.12.2025р. про що свідчить витяг із сайту Укрпошта.
Оскільки заборгованість за договором відповідачем у повному обсязі не погашена, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача у примусовому порядку 26 650,00 грн. - сума основного боргу, 1 391,75 грн. - інфляційні втрати, 1 291,80 грн. - 3% річних та 13 330,52 грн. штрафних санкцій.
Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 174 ГК України також визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
З матеріалів справи слідує, що між відповідачем як замовником та позивачем як виконавцем 21.08.2025 укладено договір № 21082025 на перевезення вантажів автомобільним транспортом. 
Відповідно до частини першої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Частиною 1 ст. 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено перевезення вантажу, відповідно до укладених з відповідачем замовлень та договору, в підтвердження чого надано міжнародні товарно-транспортні накладні з відмітками про завантаження, проходження митного декларування, вивантаження та отримання вантажу.
Доказів, які б свідчили про наявність зауважень щодо здіснення перевезення вантажу суду не подано.
Позивачем на підставі договору виставлено відповідачу рахунок на оплату №327 від 27.09.2025р. за надані транспортні послуги на суму 231 650,00 грн. 
Крім того складено акт надання послуг №327 від 27.09.2025р на суму 231 650,00 грн. 
Сторонами у п. 5.3 Договору узгоджено, що оплата наданих Перевізником ТЕП, в тому числі додаткових витрат, понесених Перевізником для виконання окремої ТЕП, провадиться Експедитором протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту одержання Експедитором оригіналу Акту виконаних робіт та рахунку-фактури, шляхом банківського переведення коштів на рахунок Перевізника, якщо інший порядок розрахунків не погоджено Сторонами в Заявці. Моментом оплати вважається момент списання коштів з поточного рахунку Експедитора.
Статтями 526 ЦК України, 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Доказів в підтвердження сплати в розмірі 26 650,00 грн. основного боргу учасниками судового розгляду не подано.
З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 26 650,00 грн. основного боргу обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1 391,75 грн. - інфляційні втрати, 1 291,80 грн. - 3% річних та 13 330,52 грн. штрафних санкцій судом враховується. 
Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу та можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України (Постанова ВП ВС від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19).
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд, перевіривши правильність нарахування інфляційні втрати, 3% річних та штрафних санкцій, у вище вказаних сумах, дійшов висновку, що вказані нарахування здійсненні вірно та підлягають задоволенню.
Статтею 2 ГПК України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1. ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Враховуючи вищевказане, наведені вище положення ГПК України, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір").
Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено 3 328 грн. судового збору згідно платіжної інструкції №3532 від 03.02.2026, тобто 1 (один) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 01.01.2026, що узгоджується з положенням ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір".
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Частинами 2 та 5 ст.7 цього Закону визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
З урахуванням наведеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 666,00 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції №3532 від 03.02.2026.
Відповідно до ст.129 ГПК України решта судових витрат покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір" суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи Захисту Рослин" (29018, м. Хмельницький, вул. Тернопільська, буд. 19, офіс 3, код ЄДРПОУ 44341764) на користь Приватного підприємства "Експертиза-ПРМ", (31362, Хмельницька область, Хмельницький район, с.Розсоша, вул. Кірова, буд. 1, код ЄДРПОУ 34584229) - 26 650,00 грн. (двадцять шість тисяч шістсот п`ятдесят гривень 00 коп.) основного боргу, 1 391,75 грн. (одна тисяча триста дев`яносто одна гривня 75 коп.) інфляційні втрати, 1 291,80 грн.(одна тисяча двісті дев`яносто одна гривня 80 коп.) 3% річних 13 330,52 грн. (тринадцять тисяч триста тридцять гривень 52 коп.) штрафних санкцій, 2 662,00 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору. 
Видати наказ.

Повернути Приватному підприємства "Експертиза-ПРМ", (31362, Хмельницька область, Хмельницький район, с.Розсоша, вул. Кірова, буд. 1, код ЄДРПОУ 34584229) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 666,00 грн. (шістсот шістдесят шість гривень 00 коп.), сплачений відповідно до платіжної інструкції №3532 від 03.02.2026р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 15.05.2026р. 

Ухвалу надіслати сторонам за допомогою підсистем ЄСІТС в електронні кабінети.

Суддя І.В. Заярнюк