ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/433/26
Провадження № 2/292/399/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лотуги В.Ф., з участю секретаря судового засідання Володіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2026 року ТОВ "ФК "Позика" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 21664096 від 12.01.2022 у розмірі 9666 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 січня 2022 року між ТОВ "ФК "Ірбіс" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21664096, згідно якого останній надано кредит на суму 5000 грн.
01 вересня 2025 року між ТОВ "ФК "Ірбіс" та ТОВ "ФК "Позика" укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до якого позивачу відступлено право вимоги за кредитним договором № 21664096 від 12.01.2022 в розмірі 9666 грн.
Відповідачка належним чином зобов"язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 9666 грн., з яких: за тілом кредиту - 5000 грн., за відсотками - 4666 грн.
Ухвалою суду від 26.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить провести розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
У судове засідання, призначене на 15.06.2026, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, до суду повернувся конверт з відміткою про невручення рекомендованого листа у зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання (перебуває за кордоном). Відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження.
12.01.2022 між ТОВ "ФК "Ірбіс" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 21664096, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в сумі 5000 грн., строком на 90 днів, пільговий період - 10 календарних днів з 12.01.2022 по 22.01.2022, пільгова процентна ставка (знижена) - 2%, стандартний період - 80 календарних днів з 23.01.2022 по 12.04.2022, стандартна процентна ставка - 3%.
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі/дата платежу - 12.01.2022, 22.01.2022, 12.04.2022, кількість днів у розрахунковому періоді всього 90, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 5000 грн., 1000 грн., 17000 грн., всього 13000 грн., проценти за користування - 1000 грн., 12000 грн., всього 13000 грн., реальна річна процентна ставка - 30497,97 %, загальна вартість кредиту - 18000 грн.
23.01.2022 між ТОВ "ФК "Ірбіс" та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 до договору про надання фінансового кредиту № 21664096 від 12.01.2022, згідно якого враховуючи запит клієнта щодо обрання наступного пільгового періоду та те, що клієнт сплатив проценти за користування кредитом, сторони дійшли згоди внести зміни до договору про надання фінансового кредиту № 21664096 від 12.01.2022. Відповідно до п.4.4 договору та з урахуванням п.2.1 цього додаткового договору товариство і клієнт дійшли згоди наряду з іншим, що строк: наступного пільгового періоду за договором складає 30 календарних днів, який обчислюється з 23.01.2022 по 22.02.2022; стандартного періоду за договором складає 60 календарних днів, який обчислюється з 23.02.2022 по 23.04.2022.
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі/дата платежу - 12.01.2022, 22.02.2022, 23.04.2022, кількість днів у розрахунковому періоді всього 90, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 5000 грн., 4100 грн., 12 350 грн., всього 11 450 грн., проценти за користування кредитом - 4100 грн., 7350 грн., всього 11 450 грн., реальна річна процентна ставка - 22 192,18 %, загальна вартість кредиту - 16 450 грн.
Відповідно до довідки про ідентифікацію клієнта ТОВ "ФК "Ірбіс", ОСОБА_1 ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, акцепт оферти позичальником (підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором) для укладення договору: унікальний ідентифікатор (код підпису) - 513659, номер моб./ел. адреса, на яку було відправлено персональний ідентифікатор - 0671825064, дата та час підписання - 12.01.2022, номер карти/маска карти: НОМЕР_1 .
Як вбачається з підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "Універсальні платіжні рішення", в рамках договору про переказ коштів, 12.01.2022 о 15:20:02 успішно перераховано кошти в сумі 5000 грн. на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 130777501.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "ФК "Ірбіс", за договором про надання фінансового кредиту №21664096 від 12.01.2022, станом на 01.09.2025 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 9666 грн., яка складається з основного боргу - 5000 грн., відсотків за кредитом - 4666 грн. 15.09.2023 та 06.10.2023 ОСОБА_1 сплатила кошти в рахунок погашення кредиту в розмірі 3667 грн. та 3667 грн. 
Згідно договору факторингу № 01092025-1 від 01.09.2025, укладеного між ТОВ "ФК "Позика" (фактор) та ТОВ "ФК "Ірбіс" (клієнт), клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
В п.4.1. договору факторингу встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеній в додатку №1 до цього договору.
Відповідно до акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025, укладеного між ТОВ "ФК "Позика" та ТОВ "ФК "Ірбіс", позивач прийняв реєстр прав вимог до боржників кількістю 25419, загальна сума заборгованості - 213 674 446,94 грн.
З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2025, вбачається, що ТОВ "ФК "Ірбіс" відступило ТОВ "ФК "Позика" право вимоги заборгованостей до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , номер кредитного договору 21664096 від 12.01.2022, в сумі 9666 грн., з якої сума заборгованості за тілом - 5000 грн., за відсотками - 4666 грн.
Згідно платіжної інструкції №6054383 від 02.09.2025, ТОВ "ФК "Позика" здійснило оплату ТОВ "ФК "Ірбіс" згідно договору факторингу №01092025/1 від 01.09.2029, в сумі 3490472,17 грн.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно стаття 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно частин 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно дослідженого кредитного договору № 21664096 від 12.01.2022 він укладений між ТОВ "ФК "Ірбіс" та ОСОБА_1 в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення кредитного договору ТОВ "ФК "Ірбіс" з відповідачкою в електронному вигляді шляхом підписання його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що відповідає Закону України "Про електронну комерцію".
Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Поданими доказами позивачем доведено виконання ТОВ "ФК "Ірбіс" своїх зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме - відповідачці надано кредит в розмірі 5000 грн., який 12.01.2022 перерахований на її картковий рахунок.
У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та кошти не повернула, проценти не сплатила, внаслідок чого згідно з наданим розрахунком заборгованість ОСОБА_1 становить 9666 грн. та складається з заборгованості за тілом кредита - 5000 грн. та заборгованості за відсотками - 4666 грн. 
Оскільки ОСОБА_1 не виконала умови договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 9666 грн., оскільки позивач набув права вимоги до відповідачки.
Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026, додаткову угоду до нього №21664096 від 08.05.2026, детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 5500 грн. та акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026 на суму 5500 грн.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у постанові від 17.10.2014 №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначено, що затрати на правову допомогу повинні бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16.
Також згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited» проти України", заява N 19336/04).
Під час укладення договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 02.01.2026 у п.3.4.1. сторони визначили обов"язок оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору, яким встановлено порядок здійснення розрахунків.
Згідно п.4.1., 4.2 договору про надання правової допомоги, юридичну допомогу, що надається виконавцем, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної в додаткових угодах, та/або рахунку-фактурі, та/або в актах наданих послуг. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку та/або підписання акту наданих послуг, якщо інші терміни та умови оплати не було узгоджено сторонами. 
Відповідно до п.4 акту надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 08.05.2026 оплата юридичних послуг виконавця здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту.
Як вбачається з копії вищевказаного акту надання послуг він підписаний фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ТОВ "Фінансова компанія "Позика" Колект центр" 08.05.2026 на суму 5500 грн.
У той же час, доказів про сплату наданої адвокатом правової допомоги в розмірі 5500 грн. позивачем не надано.
Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за надання правової допомоги, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в сумі 5500 грн. до задоволення не підлягає.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2662 грн. 40 коп., підлягає стягненню з відповідачки.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" (місцезнаходження: вул.Симона Петлюри, 21/1, м.Бровари, Київська область, 07406, код ЄДРПОУ - 39493634, IBAN № НОМЕР_3 в ПуАТ "КБ "Акорд банк", МФО 380634) заборгованість за кредитним договором №21664096 від 12.01.2022 у розмірі 9666 (дев"ять тисяч шістсот шістдесят шість) грн., судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 (сорок) коп.
У стягненні витрат на правову допомогу відмовити.
Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", знаходиться за адресою: вул.Симона Петлюри, 21/1, м.Бровари, Київська область, 07406, код ЄДРПОУ - 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя          В. Ф. Лотуга