ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

04 травня 2026 року	Справа №160/35690/25 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

УСТАНОВИВ:

16.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить: 
- визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення від 28.10.2025 року форми «Ф» №2172005-2411-0462-UA12020010000033698 та №2172028-2411-0462-UA12020010000033698.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до офіційного вебсайту Міністерства економіки України до переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році -2025 році, не віднесено автомобіль марки AUDI Q8, рік випуску - 2024, об`єм циліндрів двигуна - 2967 куб. см, тип палива – Євро 6 – (дизель). Крім того, згідно розрахунку Міністерства економіки України ринкова вартість транспортного засобу марки AUDI Q8, рік випуску - 2024, об`єм циліндрів двигуна - 2967 куб. см, тип палива – Євро 6 – (дизель) у 2025 році становить 1 852 869,08грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
18.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
02.01.2026 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиві відповідач зазначив, що середньоринкова вартість цього транспортного засобу 3273579,75 грн. та відповідає умовам п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПКУ. Крім цього відповідач зауважив, що докази, що транспортний засіб належить саме до типу палива Євро 6 (дизель) відсутні в матеріалах справи. У зв`язку з чим відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. 
07.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив.
У відповіді на відзив позивач додатково зазначив, що спірні податкові повідомлення рішення прийняті 28.10.2025 року, та направлені через електронний кабінет, а отже надіслані платнику податку з порушенням строків. З інших підстав позову, позивач підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві. 
14.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду:
1) витребувано у ОСОБА_1 :
- належним чином завірену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 , а саме: AUDI Q8, об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .
2) витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області:
- інформацію про підстави віднесення легкового автомобіля ОСОБА_1 , а саме: AUDI Q8, об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 до об`єктів оподаткування транспортним податком відповідно до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2025 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України із визначенням виду палива – гібрид.
16.04.2026 року на виконання вказаної ухвали суду позивач надав до суду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 стосовно транспортного засобу ОСОБА_1 , а саме: AUDI Q8, об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .
22.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано у Територіального сервісного центру №1241:
- інформацію про тип палива або джерело енергії транспортного засобу AUDI Q8, об`єм двигуна 2967 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2024 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ;
- розшифрування типу палива або джерело енергії «Н», зазначеного в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ;
- належним чином завірену копію нормативно-правового акту, або іншого документу, яким керувався Територіальний сервісний центр №1241 при позначенні типу палива або джерело енергії «Н» в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
24.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із додатковими поясненнями, в яких зазначив, що станом на прийняття спірних податкових рішень та на подачу позовної заяви автомобіль позивача не містився у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком як у 2024 році, так і у 2025 році.
27.04.2026 року Територіальний сервісний центр №1241 на виконання ухвали суду від 22.04.2026 року повідомив, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 25.04.2026 року, 20.06.2024 року зареєстровано транспортний засіб AUDI Q8, об`єм двигуна 2967 см.куб., номерний знак НОМЕР_1 , 2024 року випуску з внесенням в свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3 типа пального: «Н» - ЕЛЕКТРО АБО ДИЗЕЛЬНЕ ПАЛИВО.
Також Територіальний сервісний центр №1241 надав до суду копію сертифікату відповідності завершеного колісного транспортного засобу щодо вищевказаного транспортного засобу. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
20.06.2024 року ОСОБА_1 придбав автомобіль марки «Audi», модель «Q8», 2024 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб., ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , видом палива якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визначено «Н». 
З відповіді Територіального сервісного центру №1241 від 27.04.2026 року вбачається, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 25.04.2026 року, 20.06.2024 року зареєстровано транспортний засіб AUDI Q8, об`єм двигуна 2967 см.куб., номерний знак НОМЕР_1 , 2024 року випуску з внесенням в свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3 типа пального: «Н» - «електро або дизельне паливо».
Зі сертифікату відповідності завершеного колісного транспортного засобу № НОМЕР_4 щодо транспортного засобу марки «Audi», модель «Q8», 2024 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб., ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , судом встановлено, що в пункті 23.1 Гібридний КТЗ наявна позначка «так (NOVC-HEV)». 
28.10.2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- №2172028-2411-0462- НОМЕР_5 , яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок» за податковий період – 2024 рік на суму 14 583,33 грн. за наступним транспортним засобом – Audi Q8, об`єм двигуна - 2967 см.куб., пальне – Н., рік випуску – 2024, дата реєстрації – 20.06.2024 року;
- №2172005-2411-0462-UA12020010000033698, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок» за податковий період – 2025 рік на суму 25 000,00 грн. за наступним легковим автомобілем – Audi Q8, об`єм двигуна - 2967 см.куб., пальне – Н., рік випуску – 2024, дата реєстрації – 20.06.2024 року. 
Непогоджуючись із вказаними податковими повідомлення-рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.266 Податкового кодексу України (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Згідно пп.267.2.1 п.267.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального";
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Відповідно до пп.267.3.1 п.267.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно п.267.4 ст.267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Відповідно до пп.267.5.1 п.267.5 ст.266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).
Відповідно до п.2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576).
Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів).
Ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.
Аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об`єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація.
За наявності кількох аналогів аналогічним автомобілем є автомобіль одного виробника (країни-виробника).
У разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.
У разі коли неможливо визначити ціну нового автомобіля в Україні, використовується інформація про його ціну в країнах-виробниках (експортерах).
Ціна нового автомобіля в Україні визначається на рівні ціни країн-виробників (експортерів) без урахування податку на додану вартість у таких країнах, збільшеної на суму податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що відповідно до законодавства сплачуються під час митного оформлення автомобіля.
У разі коли неможливо визначити ціну нового автомобіля в Україні згідно з пунктами 3-8 цієї Методики допускається використання інформації про ціни нових автомобілів, зазначені у спеціалізованих періодичних виданнях для продажу автомобілів, комп`ютерних програмах, Інтернеті тощо.
Мінекономіки відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономіки інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономіки за зверненням ДПС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.
Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач та пробігу.
Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 30.06.2025 року по справі №826/15679/16
Судом встановлено, що у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, відсутній легковий автомобіль - Audi Q8, об`єм двигуна - 2967 см.куб., тип палива – гібрид.
Таким чином суд доходить висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №2172028-2411-0462-UA12020010000033698 від 28.10.2025 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок» за податковий період – 2024 рік на суму 14 583,33 грн. за наступним транспортним засобом – Audi Q8, об`єм двигуна - 2967 см.куб., пальне – гібрид, рік випуску – 2024, дата реєстрації – 20.06.2024 року, за умови відсутності такого легкового автомобіля у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, та відповідно до якого підлягає нарахуванню транспортний податок.
Однак, у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2025 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, наявний легковий автомобіль - Audi Q8, об`єм двигуна - 2967 см.куб., тип палива – гібрид, рік випуску – до 3 років.
Отже легковий автомобіль позивача наявний у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2025 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України, а тому вказаний легковий автомобіль підлягає оподаткування транспортним податком у 2025 році.
Відповідно до п.10 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року, перша державна реєстрація транспортних засобів в Україні проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану певної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил та нормативів, що підтверджується сертифікатом відповідності, виданим згідно з порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, або відомостями реєстру сертифікатів затвердження типу і виданих виробниками сертифікатів відповідності колісних транспортних засобів та обладнання.
Оскільки видом палива легкового автомобіля позивача відповідно до сертифікату відповідності завершеного колісного транспортного засобу №394075 щодо транспортного засобу марки «Audi», модель «Q8», 2024 року випуску, об`єм двигуна 2967 см.куб., ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , є гібрид, тобто «електро або дизельне паливо», що також вбачається з акту огляду реалізованого транспортного засобу №3970/24/000095 від 19.06.2024 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача, суд доходить висновку, що вказаний легковий автомобіль правомірно визначено за видом палива – гібрид відповідно до Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2025 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України.
Таким чином суд доходить висновку, що відповідачем правомірно визначено об`єкт оподаткування, а саме – легковий автомобіль позивача у 2025 році, а отже податкове повідомлення-рішення №2172005-2411-0462-UA12020010000033698 від 28.10.2025 року не підлягає визнанню протиправним та скасуванню. 
Щодо доводів позивача про прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень із пропуском строку, суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Граничним строком нарахування грошових зобов`язань є 01.07.2024 року за базовий період 2024 рік та 01.07.2025 року за базовий період 2025 рік. 
Виходячи з положень статей 54 та 267 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний нарахувати платнику податків податкове зобов`язання з транспортного податку за відповідний рік та надіслати (вручити) таке податкове повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Разом з тим, пропуск податковим органом встановленого підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України строку надсилання податкового повідомлення-рішення (до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), не є тим порушенням, яке спростовує правильність здійсненого податковим органом нарахування, та не може бути самостійною підставою для скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.
Недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника сплатити транспортний податок. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, встановлений підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.
Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 року по справі №813/3008/17.
Таким чином доводи позивача, що відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення з пропуску строку, визначеного пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України, не можуть свідчити про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та не може свідчити про протиправність самої суми податкового зобов`язання.
Отже вказані доводи позивача не обумовлюють протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до адміністративного суду до адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою – підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як встановлено судом позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 39 583,33 грн. та подано до суду вказану позовну заяву за допомогою системи «Електронний суд», а отже позивачу необхідно було сплатити судовий збір за дану позовну заяву у розмірі 968,96 грн., виходячи з розрахунку 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
В свою чергу, позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., а отже позивачем переплачено судовий збір на 1 453,44 грн.
З огляду на вищевикладене, су доходить висновку, що судовий збір у розмірі 356,96 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача. 
Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як встановлено судом, 16.12.2025 року між позивачем та Адвокатським бюро «НАТАЛІЇ СТРОК» укладено Договір про надання правничої допомоги (далі – Договір).
Відповідно до п.3.3 Договору послуги оплачуються на підставі актів виконаних робіт.
Також до суду надано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000068 від 15.12.2025 року, в якому зазначено, ОСОБА_1 , з одного боку, та представник АБ «Наталії Стрюк» в особі керуючого АБ Стрюк Н.О. з іншого боку, склали цей акт про те, що виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги) по Договору № б\н від 15.12.2025 року. Загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ 5000.00 грн., ПДВ 0.00 грн., сторони претензій одна до одної не мають.
Крім цього до суду надано рахунок-фактура №СФ-000080 від 15.12.2025 року стосовно надання Адвокатським бюро «НАТАЛІЇ СТРОК» позивачу юридичних послуг на суму 5 000,00 грн. 
Також надано звіт №1/12 від 05.12.2025 року стосовно наданих послуг на 5 000,00 грн. 
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження надання йому послуг професійної правничої допомоги в межах Договору від 16.12.2025 року, оскільки акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000068 від 15.12.2025 року, рахунок-фактура №СФ-000080 від 15.12.2025 року та звіт №1/12 від 05.12.2025 року датуються раніше від дати складання договору про надання правничої допомоги, та у вказаних документах наявні посилання на договір від іншої дати. 
Крім цього позивачем не надано жодного доказу на підтвердження сплати адвокату коштів згідно наданої правничої допомоги, в тому числі згідно Договору від 16.12.2025 року. 
Таким чином, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст.2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро вул. Сімферопольська, буд.17-а, код ЄДРПОУ 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-№2172028-2411-0462-UA12020010000033698 від 28.10.2025 року. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17А, код ЄДРПОУ 44228658) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 356,96 грн. (триста п`ятдесят шість гривень 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський