Справа №524/1448/26
Провадження №2-а/524/31/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря – Булаєнко С.М., представника позивача – Горностаєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №380 від 18.12.2025, ухвалив таке рішення.
ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.12.2025 відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення. Вважає, що постанова має бути скасована, оскільки правопорушення він не вчиняв.
В позовній заяві зазначено, що протягом тривалого періоду відповідач не вносить до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні відомості щодо позивача та не видає військово – обліковий документ ні на підставі заяв і додатків направлених поштою, ні при особистому зверненні позивача, ні «автоматично», як це передбачено вимогами законодавства, хоча в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться відомості про перебування позивача на обліку з 10.02.2009, а також, в розпорядженні відповідача перебувають всі необхідні документи, які неодноразово перевірялись під час особистого звернення позивача до органів ТЦК та СП за місцем задекларованого місця проживання.
Звертав увагу на те, що відповідачем, а ні у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, а ні у протоколі не зазначено які саме відомості (персональні дані) не були оновлені позивачем є неактуальними і не могли бути одержані відповідачем самостійно. Всі облікові дані позивача в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів є актуальними, місце роботи, адреси реєстрації місця проживання, сімейний стан, інформація про навчання.
В судовому засіданні 09.04.2026 представник позивача, адвокат Горностаєва А.В., позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вказала, що позивач перебуває на військовому обліку з 2009 року, але з невідомих причин відомості в реєстрі не активовані. Зазначила, що через бездіяльність відповідача позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватись додатком «Резерв+». Звертала увагу на те, що на адресу відповідача двічі направлявся пакет документів, який підтверджував наявність у позивача підстав для відстрочки від призову. Вказала, що на її думку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами строків, визначених КУпАП.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
ІНФОРМАЦІЯ_3 у відзиві вказав, що проти задоволення позову заперечує.
Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не приймав будь-яких управлінських рішень у адміністративній справі, а тому вважаємо, що безпідставно залучений судом в якості відповідача. Зазначив, що ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 до грудня місяця 2025 року не з`явився, про зміни визначені частиною 11 статі 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відомості (зокрема про зміни освіти, місця роботи та посади) особисто в 7-денний термін не надав, медичний огляд військово-лікарською комісією для встановлення ступеню придатності до військової служби (як військовозобов`язаний) не проходив, військово-облікового документу державного зразка замість посвідчення про приписку до призовної дільниці не отримав, чим порушив правила військового обліку.
Вказав, що Позивач був належним чином оповіщений про розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, йому роз`яснені його права, передбачені статтею 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Клопотань про відкладення розгляду справи, в тому числі з метою скористатися правничою допомогою, позивач не заявляв.
Вважає, що відповідачем дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить необхідні реквізити, у тому числі, виклад обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи, посилання на правові норми, порушення яких стало підставою для притягнення позивача до відповідальності.
ІНФОРМАЦІЯ_5 відзив суду не подав.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
18.12.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_2 , було прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 05.11.2007 рішенням призовної комісії м. Горішні Плавні Полтавської області був переданий на військовий облік військовозобов`язаних за досягненням 27-річного віку, як нерозшуканий. Однак до ІНФОРМАЦІЯ_7 особисто не з`являвся до грудня 2025 року, про зміни, визначені в ч. 11 ст. 38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в 7-денний строк не повідомляв, медичний огляд ВЛК для встановлення ступеню придатності не проходив, військово-обліковий документ державного зразка замість Посвідчення про приписку до призовної дільниці не отримав, чим порушив правила військового обліку.
НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Згідно із ч. 6, 11 ст. 14 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»(в редакції від 01.01.2007) для приписки до призовної дільниці громадяни України зобов`язані особисто прибути до районного (міського) військового комісаріату в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України. Громадянам України, приписаним до призовних дільниць, видаються посвідчення про приписку, роз`яснюються права та обов`язки, правила військового обліку та відповідальність за порушення цих правил.
В ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»(в редакції від 01.01.2007) взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас;  звільнені з альтернативної (невійськової) служби; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;  звільнені зі служби начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, Державного департаменту України з питань виконання покарань, Державної податкової адміністрації України; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних;  виключені з військового обліку Служби безпеки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.
За змістом ст. 18 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»(в редакції від 01.01.2007) від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України: які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час; які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 25-річного віку;  батько або мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат або сестра яких загинули, померли або стали інвалідами під час проходження військової служби або зборів військовозобов`язаних. Призовники, які мають право на звільнення від призову на цій підставі, можуть його не використовувати; які до набуття громадянства України пройшли військову службу в інших державах; які були засуджені за вчинення злочину до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт, у тому числі із звільненням від відбування покарання; яким після закінчення вищих навчальних закладів присвоєно військові (спеціальні) звання офіцерського (начальницького) складу.
В ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»(в редакції станом на дату звернення) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
ОЦІНКА СУДУ
Суд відзначає, що для належного притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно: 1) встановити факт порушення; 2) дотриматись процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Так, суд враховує те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що в період після досягнення 25 років(2007 рік) до грудня 2025 року ОСОБА_1 не звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим місцем проживання для постановки його на військовий облік військовозобов`язаних та не отримав військово-обліковий документ.
Суд відзначає, що факт неперебування позивача на військовому обліку військовозобов`язаних станом на день притягнення його до адміністративної відповідальності підтверджується протоколом №380 про адміністративне правопорушення, карткою на особу в якій вказано «Не прив`язаний до військомату»(а.с. 81), повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_6 від 23.04.2025 та витягом із додатку «Резерв+». Крім того, суд приймає до уваги, що в порушення вимог ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач не повідомляв військовий комісаріат за місцем проживання про зміну свого сімейного стану, а саме про одруження в 2006 році та про народження дітей в 2006 та в 2014 році, хоча вказаний обов`язок визначений чинним законодавством.
Тобто, наявні в матеріалах справи докази, підтверджують факт порушення позивачем законодавства про військовий облік. В свою чергу, долучені позивачем копії заяв про взяття на військовий облік та про оформлення відстрочки від призову вказаний факт не спростовують.
Однак, суд погоджується із доводами позивача та його представника про накладення адміністративного стягнення поза межами визначених законом строків.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Суд приймає до уваги те, що правопорушення, визначене ч. 3 ст. 210 КУпАП в частині порушення правил військового обліку є триваючим. Разом із тим, з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_6 вбачається, що порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, а саме те, що він не перебуває на військовому обліку, було виявлено уповноваженим органом 23.04.2025. Тобто, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення спливав 23.07.2025.
Разом із тим, оскаржувана постанова була винесена 18.12.2025, тобто поза межами строку, визначеного ч. 7 ст. 38 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав спливу строку накладення стягнення - п. 7 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову №380 від 18.12.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на  ОСОБА_1 накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн, - скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1  за рахунок його бюджетних асигнувань на користь  ОСОБА_1 , рнокпп  НОМЕР_1  судовий збір у сумі 532,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ