С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3680/26
В справі 760/17103/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
08 травня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ІІ. Описова частина
У червні 2025 року Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 314879046 від 15.10.2021 у загальному розмірі 17.131,12 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач посилається на те, що 15.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Первісний кредитор, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та Відповідачем у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором був укладений кредитний договір № 314879046 на суму 13.500,00 грн строком на 19 днів. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, проте Відповідач належним чином умов договору не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
28.11.2018 між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого продовжувався додатковими угодами. На виконання цього договору 04.05.2022 сторонами підписано Реєстр прав вимоги № 175, за яким, як стверджує Позивач, право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 27/0524-01, на виконання якого підписано Реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024, за яким право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС».
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, на виконання якого підписано Реєстр боржників від 29.05.2025 та Акт прийому-передачі цього Реєстру, за якими, як стверджує Позивач, право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором у розмірі 17.131,12 грн перейшло до Позивача.
Позивач вказує, що ні після відступлення прав вимог наступним кредиторам, ні після переходу права вимоги до Позивача, Відповідач погашення заборгованості не здійснював. Загальна сума заборгованості станом на дату подання позову складає 17.131,12 грн, з яких: 13.497,46 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3.633,66 грн - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Позивач також просить стягнути з Відповідача судовий збір у розмірі 2.422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7.000,00 грн.
Ухвалою суду від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Свої заперечення Відповідач мотивував такими доводами: 
-Позивач не довів належними та допустимими доказами факту набуття ним права вимоги за кредитним договором, оскільки надані до позовної заяви витяги з реєстрів прав вимоги та реєстру боржників не засвідчені сторонами договорів факторингу і не відповідають вимогам статті 95 ЦПК; 
-строк дії кредитного договору закінчився 03.11.2021, відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом за статтею 1048 ЦК поза межами строку кредитування з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12; 
-пункт 1.12 кредитного договору суперечить пункту 1.8 цього ж договору, оскільки одна і та сама модель поведінки позичальника породжує протилежні правові наслідки, що свідчить про нікчемність цього пункту; 
-Відповідач здійснив переплату коштів, оскільки сплатив Первісному кредитору 19.383,00 грн при тілі кредиту 13.500,00 грн.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами Відповідача та просив позов задовольнити повністю. Зокрема, представник Позивача стверджував, що: реєстри прав вимоги і реєстр боржників мають усі необхідні реквізити; передача права вимоги відбувається не за самим договором факторингу, а за реєстрами, які є додатками до нього; кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність судом не встановлена; нарахування процентів є правомірним, у тому числі з посиланням на пункт 4.3 кредитного договору, який, на думку Позивача, передбачає нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору як процентів за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому повторно навів свої аргументи з відзиву та додатково зазначив, що представник Позивача не спростував доводи відзиву щодо неналежності витягів з реєстрів. Звернув увагу суду не те, що Позивач у позовній заяві не заявив окремих позовних вимог про стягнення процентів за статтею 625 ЦК, а спроба обґрунтувати ними відсотки на стадії відповіді на відзив є позапроцесуальним збільшенням позовних вимог. Крім того, як зазначив Відповідач, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо обставин укладення кредитного договору
Як встановлено судом з матеріалів справи, 15.10.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 314879046 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV6G75U, відправленим 15.10.2021 о 14:07:44 та введеним 15.10.2021 о 14:08:26.
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору Первісний кредитор зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії в розмірі Кредитного ліміту на суму 13.500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у договорі.
Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору Кредитна лінія надається строком на 19 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (Дисконтний період), а саме до 03.11.2021.
Згідно з пунктом 1.9.1 кредитного договору виключно на період строку, визначеного в пункті 1.7 договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 138,70 процентів річних, що становить 0,38 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Факт укладення кредитного договору, отримання Відповідачем 15.10.2021 кредитних коштів у розмірі 13.500,00 грн на банківську картку та часткового виконання Відповідачем зобов`язань за договором підтверджується наявними у справі доказами і Відповідачем у відзиві не оспорюється.

Щодо доведеності переходу права грошової вимоги до Позивача
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20).
Відповідно до частин 2, 4 статті 95 ЦПК письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Як встановлено судом, на підтвердження факту переходу права грошової вимоги за кредитним договором № 314879046 від 15.10.2021 від Первісного кредитора до Позивача через ланцюг договорів факторингу до позовної заяви додано серед іншого: 
-витяг з Реєстру прав вимоги № 175 від 04.05.2022 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»); 
-витяг з Реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 (між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС»); 
-витяг з Реєстру боржників від 29.05.2025 до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем) разом з Актом прийому-передачі цього Реєстру.
Дослідивши надані Позивачем витяги з Реєстру прав вимоги № 175 від 04.05.2022 та з Реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024, суд встановив, що ці документи складені з трьох окремих аркушів, перший з яких містить лише назву документа, дату та інформацію про сторін без будь-яких підписів, другий аркуш містить рядок з відомостями про конкретного боржника ( ОСОБА_1 ) також без підписів, а третій аркуш містить продовження умов реєстру з підписами та печатками сторін договору факторингу.
При цьому самі витяги як новостворені цілісні документи не засвідчені сторонами договорів факторингу. Підписи та печатки, наявні на третьому аркуші, скріплюють лише той текст, що міститься на цьому аркуші, та не можуть автоматично поширюватись на дані про конкретного боржника, відображені на другому аркуші, оскільки витяг як похідний документ виготовлений Позивачем після укладення основного реєстру шляхом видалення інформації про інших боржників, проте після такого виготовлення витяг сторонами реєстру не підписаний і не скріплений печатками.
Доводи Позивача про те, що оригінали реєстрів містять інформацію щодо великої кількості позичальників, у зв`язку з чим відомості про інших боржників були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту персональних даних, суд відхиляє з огляду на таке. Захист персональних даних інших боржників не звільняє Позивача від обов`язку подати належний письмовий доказ переходу права вимоги саме щодо Відповідача. Якщо Позивач вважає за необхідне приховати дані інших боржників, відповідно до вимог частини четвертої статті 95 ЦПК він зобов`язаний подати засвідчений сторонами витяг з реєстру, а не самостійно сформований документ зі зніманням окремих підписаних та скріплених печатками аркушів оригінального реєстру.
Аналогічна правова позиція щодо вимог до витягу з реєстру боржників за договором факторингу викладена у постанові Київського апеляційного суду від 19.02.2025 у справі № 381/5656/23, в якій суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову, констатував, що оригінальний реєстр боржників є документом, який підписується всіма учасниками правочину; витяг з нього як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписаний як «фактором», так і «клієнтом»; відсутність підпису сторін на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги, тільки тому, що сторона стверджує про таку передачу.
Те, що сам по собі договір факторингу є рамковим, а конкретний обсяг права вимоги, що відступається за ним, визначається у відповідних реєстрах прав вимоги (реєстрах боржників), Позивач не оспорює та прямо зазначає у відповіді на відзив. Відтак, для встановлення факту переходу права вимоги саме щодо ОСОБА_1 визначальним є зміст відповідного реєстру (витягу з нього), який має бути належно засвідчений сторонами договору факторингу.
Те, що Позивач разом з позовною заявою надав платіжні інструкції про оплату фінансування за договорами факторингу, цього висновку не змінює. Вказані платіжні інструкції містять загальні посилання на відповідні Реєстри прав вимоги (Реєстр боржників), однак самі по собі не підтверджують конкретний обсяг прав, що були відступлені, та зокрема не підтверджують факту відступлення права вимоги щодо ОСОБА_1 саме за кредитним договором № 314879046 від 15.10.2021. Без належно засвідченого витягу з реєстру визначити, право вимоги до яких саме боржників було передано за відповідними договорами факторингу, неможливо.
Згідно зі статтею 514 ЦК новий кредитор не може набути більше прав, ніж мав попередній. Відсутність належних доказів набуття ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги за кредитним договором № 314879046 від 15.10.2021 виключає можливість подальшого правомірного відступлення такого права на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» і Позивача, незалежно від форми оформлення подальших реєстрів.
За таких обставин, оцінюючи надані Позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Позивач не довів належними та допустимими доказами факту набуття ним права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 314879046 від 15.10.2021, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, незалежно від обґрунтованості позовних вимог по суті спору.

Щодо обґрунтованості позовних вимог по суті спору
З метою повного розгляду доводів сторін суд вважає за необхідне додатково оцінити обґрунтованість позовних вимог Позивача по суті спору.
Відповідно до пункту 1.7 кредитного договору № 314879046 від 15.10.2021 строк дії Кредитної лінії визначений до 03.11.2021. Згідно з пунктом 4.2 договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту, визначеного в пункті 1.7 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту, передбачених пунктами 1.8 та 1.12.1 договору.
Згідно з пунктом 1.8 договору встановлений у пункті 1.7 строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.
Відповідно до пункту 1.12.1 договору, у разі якщо Позичальник продовжує користуватися сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду, зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переноситься на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду.
Як встановлено судом з розрахунку заборгованості Первісного кредитора, що міститься у матеріалах справи, Відповідач здійснив на користь Первісного кредитора такі платежі: 04.11.2021 - 975,00 грн; 06.12.2021 - 8.554,00 грн; 05.01.2022 - 5.966,00 грн; 04.02.2022 - 3.888,00 грн. Загальна сума сплачених Відповідачем коштів становить 19.383,00 грн при сумі наданого кредиту 13.500,00 грн.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наданих Позивачем розрахунків заборгованості Первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вбачається, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснювалося за Дисконтною процентною ставкою (138,70 процентів річних) та зниженою індивідуальною ставкою як проценти за користування Кредитом у розумінні статті 1048 ЦК. Зокрема, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» з 16.05.2022 нараховувало проценти за ставкою 51,29 грн/день, що відповідає Дисконтній процентній ставці. Жодного нарахування процентів як міри відповідальності у розумінні частини 2 статті 625 ЦК у розрахунках заборгованості не відображено.
Доводи Позивача про те, що відповідно до пункту 4.3 кредитного договору проценти, нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК, суд оцінює критично з огляду на таке.
По-перше, Позивач у позовній заяві не заявив окремих позовних вимог про стягнення процентів за порушення грошового зобов`язання на підставі частини 2 статті 625 ЦК, а підставою позову зазначив саме нарахування процентів за договором за період правомірного користування коштами. Спроба перекваліфікувати правову природу заявлених у позові процентів на стадії відповіді на відзив фактично є зміною підстави позову, що не відповідає вимогам статті 49 ЦПК.
По-друге, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Період нарахування Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» процентів за користування Кредитом, що включений до заявленого позову (зокрема, період з 24.02.2022 по 27.05.2024), повністю припадає на час дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022. Отже, навіть за умови кваліфікації спірних відсотків як процентів за статтею 625 ЦК, у задоволенні відповідної вимоги належало би відмовити з огляду на пряму заборону, встановлену пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК.
По-третє, з аналізу розрахунку заборгованості Первісного кредитора вбачається, що спрямування здійснених Відповідачем платежів на погашення процентів за користування Кредитом, нарахованих після спливу строку кредитування 03.11.2021, не відповідає правовій природі зобов`язань сторін. Як наведено вище, у силу постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 право Первісного кредитора нараховувати передбачені договором проценти за статтею 1048 ЦК припинилось після спливу строку кредитування. Сплачені Відповідачем після 03.11.2021 кошти у загальному розмірі 18.408,00 грн (8.554,00 + 5.966,00 + 3.888,00) перевищують суму основного боргу за кредитом (13.500,00 грн), що свідчить про повне погашення Відповідачем тіла кредиту перед Первісним кредитором.
За таких обставин, навіть якщо б Позивач довів факт переходу до нього права вимоги до Відповідач, позовні вимоги про стягнення з Відповідача 13.497,46 грн заборгованості за тілом кредиту та 3.633,66 грн заборгованості за нарахованими відсотками не підлягали би задоволенню по суті як необґрунтовані.

Таким чином, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими, не доведеними належними і допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

IV. Резолютивна частина
Керуючись статтями 11, 16, 203, 204, 215, 509, 512, 513, 514, 516, 517, 519, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1082 Цивільного кодексу України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 137, 141, 178, 247, 263-265, 268, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд вирішив: 
1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на Позивача.
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).
4. Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», адреса: 02175, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ: 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: