Харківський окружний адміністративний суд 	
61022, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
05 травня 2026 року № 520/19020/25 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Самстрой Груп" (вул. Тюрінська, буд.96,м. Харків, 61068, код ЄДРПОУ44199695) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46,м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ43983495) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Самстрой Груп", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 04 березня 2025 року № 00096950713, яким встановлено порушення вимог пункту 189.1, статті 189, підпункту г, пункту 198.5, статті 198 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми з податку на додану вартість на 198364,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, які стали підставою для прийняття спірного податкового повідомлення – рішення, є безпідставними, а оскаржуване рішення протиправним та таким, що прийняте всупереч нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому виклав свої заперечення проти позовних вимог, зазначивши про правомірність оскаржуваного у податкового повідомлення– рішення. Просив відмовити в задоволенні позову.
Судовим розглядом встановлено такі обставини.
Позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2024 року від 20.11.2024 № 9352271883, якою визначено від`ємне значення з податку на додану вартість у розмірі 450967грн., яке відповідно до інформації з Додатку 2 “Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до податкової декларації” сформовано за рахунок періоду виникнення від`ємного значення.
Головним управлінням ДПС у Харківській області видано наказ від 06.12.2024 № 5643-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Самстрой Груп" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, строк проведення перевірки 5 робочих днів. Копія наказу вручена під розписку директору ТОВ "Самстрой Груп" Гросову О.К. (а.с.228, т.2).
06.12.2024 директору ТОВ «Самстрой Груп» надано письмовий запит від 06.12.2024 № 4246/ж12/20-40-07-13-11 про надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки у строки, визначені п.85.2 ст.85 ПК України за періоди виникнення від`ємного значення з ПДВ (грудень 2023- жовтень 2024 року), як відображено у декларації з ПДВ за жовтень 2024 року (а.с.12-14,т.3).
В подальшому, з урахуванням доповідної записки в.о. начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС від 09.12.2024 № 1498/20-40-07-13-12, відповідно до положень п.82.2 ст.82 ПК України, строк проведення перевірки продовжено з 13 грудня 2024 року на 2 робочих дні, про що видано наказ від 11.12.2024 № 5806-п, копія кого вручена під розписку керівнику позивача (а.с.229, т.2).
11.12.2024 за вих. № 4351/ж12/20-40-07-13-11 позивачу вручено під розписку запит про надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки (а.с.19-21, т.3)
Під час перевірки підприємством надано перинні документи фінансово-господарської діяльності не в повному обсязі, про що складено акти від 10.12.2024 № 11314/20-40-07-13-05/44199695, від 11.12.2024 № 11329/20-40-07-13-05/44199695, від 12.12.2024 № 11382/20-40-07-13-05/44199695 та від 16.12.2024 № 11459/20-40-07-13-05/44199695 (а.с.22-32, т.3).
Також 06.12.2024 року директору ТОВ « Самстрой Груп» надано під розписку лист-вимогу від 06.12.2024 № 4248/ж12/20-40-07-13-11 про проведення інвентаризації основних фондів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, яким зобов`язано позивача результати інвентаризації та відображення їх у бухгалтерському обліку надати посадовим особам, які проводять перевірку до 12.12.2024 року (а.с.15-16, т.3)
12.12.2024 ТОВ «Самстрой Груп» видано наказ «Про проведення інвентаризації» станом на 13.12.2024 року та надано податковому органу оборотно-сальдову відомість по рахункам 201 та 281 за період 01.11.2024-13.12.2024 (а.с.33-60, т.3)
Під час проведення перевірки встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 306299 грн за жовтень 2024 року, та, як наслідок, завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за жовтень 2024 року, чим порушено п.187.1 ст.187, п.п.189. ст.189 та п.198.5. ст.198 , п.200.4 ст.200, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України, про що складено акт № 57218/20-40-07-13-05/44199695 від 23.12.2024 року.
Не погодившись з висновками акту перевірки, позивач 22.01.2025 року подав заперечення № 1 на означений вище акт, до яких долучив копії відповідних документів.
За результатами розгляду заперечень комісією Головного управління ДПС у Харківській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів документальних перевірок (планових або позапланових, виїзних або невиїзних), камеральних перевірок з акцизного податку та фактичних перевірок прийнято рішення про проведення перевірки на підставі пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України з 05.02.2025. 
Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Самстрой Груп" у зв`язку із надходженням заперечень підприємства від 22.01.2025 №1 (вх. ГУ ДПС області від 22.01.2025 №5863/6) на акт перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість від 23.12.2024 №57218/20-40-07-13-05/44199695, та прийняттям рішення постійно діючою комісією з питань розгляду заперечень та пояснень до актів документальних (планових або позапланових, виїзних або невиїзних), камеральних перевірок з акцизного податку та фактичних перевірок ГУ ДПС області щодо проведення перевірки у порядку п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Кодексу щодо законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2024 року, ГУ ДПС у Харківській області видано наказ №5620-п від 05.02.2025, який отриманий позивачем 05.02.2025 (а.с.231-232, т.2)
Під час проведення перевірки складено акт № 7077/20-40-07-13-05/44199695 від 18.02.2025 року, яким встановлено порушення вимог п. 187.1 ст. 187, п.п.189.1 ст.189 та п.198.5 ст.198, п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов`язань на 198364грн. за жовтень 2024 року, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 198364 грн за жовтень 2024 року.
Порушення, встановлені актом перевірки, стали підставою для винесення податкового повідомлення–рішення від 04.03.2025 № 00096950713, яким підприємству зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 198364 грн. (за декларацією № 9352271881 від 20.11.2024 ( за жовтень 2024 року)).
Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить із такого.
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Отже, обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України виникає у платника податку у разі якщо придбані товари/послуги, необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності такого платника. У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. 
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
За змістом наведених норм платник зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі, якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. При цьому під положення зазначеної статті підпадають і ті товари, нестачу яких виявлено за результатами проведеної вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником на вимогу контролюючого органу.
Отже, проведення платником на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника та, відповідно, використання чи невикористання платником таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника.
Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2023 року у справі № 640/19859/21, від 15 січня 2026 року у справі № 300/1963/24.
Так, відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.
Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02 вересня 2014 року № 879 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 879), пунктом 5 розділу І якого встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.
Пунктом 7 розділу І Положення № 879 встановлено випадки обов`язкового проведення інвентаризації, зокрема:- перед складанням річної фінансової звітності в обсязі, визначеному пунктом 6 цього розділу, з урахуванням особливостей проведення інвентаризації і в строки, визначені пунктом 10 цього розділу;- на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.
За приписами пункту 1 розділу II Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.
У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що контролюючий орган під час проведення перевірки має право вимагати проведення платником інвентаризації, про що має направити такому платнику належним чином оформлений документ, який містить вимогу на проведення інвентаризації.
В свою чергу, платник, який отримав вимогу про проведення інвентаризації, зобов`язаний провести таку інвентаризацію. При цьому посадові особи контролюючого органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. Водночас така присутність не є обов`язковою.
Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що вимога про проведення інвентаризації до 11.12.2024 року в присутності фахівців податкового органу, які проводять документальну позапланову виїзну перевірку та надання результатів інвентаризації та відображення їх у бухгалтерському обліку до 12.12.2024 року сформована податковим органом 06.12.2024 року за №4248/ж12/20-40-07-13-11 та цієї дати вручена керівнику ТОВ « Самстрой Груп» під особистий підпис (а.с.15-16, т.3).
13.12.2024 в присутності фахівців ГУ ДПС у Харківській області на підставі наказу ТОВ «Самстрой ГРУП» від 12.12.2024 року «Про проведення інвентаризації» (а.с.62, т.1, а.с.33 т.3) проведено інвентаризацію ТМЦ за адресою м.Харків, вул. Тюрінська (Якіра), 96, під час якої підприємством надано оборотно-сальдові відомості по рахункам 281 та 201 за період 01.11.2024-13.12.2024.
Суд зазначає, що надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Позивачем не надано ані суду, ані контролюючому органу документів, які б уможливили встановити фактичну наявність залишків товарно-матеріальних цінностей, зокрема відомостей проведеної інвентаризації, які, у тому числі, витребовувалися у позивача згідно із запитами від 06.12.2024 № 4246/ж12/20-40-07-13-11, від 06.12.2024 № 4248/ж12/20-40-07-13-11, від 11.12.2024 № 4351/ж12/20-40-07-13-11/44199695, які отримані уповноваженою особою позивача. При цьому, факт ненадання таких документів, надання не у повному обсязі підтверджується наявними у матеріалах справи актами від 10.12.2024, від 11.12.2024,12.12.2024, від 16.12.2024, (а.с.12-32, т.3).
В свою чергу, відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Долученими до матеріалів справи документами підтверджено, що позивачем надано під час проведення перевірки оборотно - сальдові відомості по рахункам 201 "Сировина й матеріали", на якому відображаються наявність та рух сировини та основних матеріалів, які входять до складу продукції, що виготовляється, або є необхідними компонентами при її виготовленні та 281 «Товари на складі», у якому відображається облік руху та наявності товарних запасів, що знаходяться на оптових та розподільчих базах, складах, овочесховищах, морозильниках тощо (Інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджена наказом Мінфіну України від 30.11.1999 за № 291), згідно яких станом на 13.12.2024 року на підприємстві обліковуються ТМЦ у кількості 18837 одиниць на суму 355864,93 грн., виявлена невідповідність залишків ТМЦ з їх фактичною наявністю у кількості 1021 одиниць на суму 24957,79 грн. та відповідно позивач реалізував ТМЦ у кількості 193761 одиниць на суму 4925170,71 грн (а.с.34-60, т.3).
Суд зазначає, що будь-яких зауважень щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 4992 грн (20% від нестачі ТМЦ на суму 24957,79 грн.) заперечення на акт перевірки від 23.12.2024 № 57218/20-40-07-13-05/44199695 та акт перевірки від 18.02.2025 № 7077/20-40-07-13-05/44199695 не містять.
Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. 
Відповідно до пункту 201.4 статті 201 ПК України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Пунктом 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
Отже, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару.
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (стаття 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій. Відповідно, оформлені належним чином податкові накладні, видаткові накладні та інші первинні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та нарахування податку є документами, які є підставою для формування податкового кредиту та витрат підприємства у податковому обліку.
За період з 01.11.2024 по 13.12.2024 підприємством ТОВ “Самстрой Груп” здійснено реалізацію товарно-матеріальних цінностей у кількості 193761,01 одиниць на суму 4925170,71 грн. 
Згідно проведеного аналізу Єдиного реєстру податкових накладних за період з 01.11.2024 по 23.12.2024, згідно з яким підприємством ТОВ "Самстрой Груп" зареєстровано на адресу контрагентів-покупців податкові накладні щодо реалізації ТМЦ: обсяг операцій за ставкою 20% - 4751515,28 грн, загальна сума коштів 5701818,35грн, сума ПДВ 950303,07 грн.
На дату реєстрації акту перевірки від 23.12.2024 № 57218/20-40-07-13-05/44199695 податкові накладні від 06.12.2024 №3, від 06.12.2024 №7, від 11.12.2024 №9, від 12.12.2024 №13, мають статус “реєстрацiю зупинено” на загальну суму обсягу 654300,17грн, ПДВ 130860,03 грн. (а.с.138-139, т.2)
Відповідно до проведеного аналізу Єдиного реєстру податкових накладних за період з дати реєстрації платником ПДВ (01.09.2021) по дату останньої реєстрації податкової накладної (18.12.2024), встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару, підміну кодів УКТЗЕД, реалізацію ТМЦ без придбання, зміну одиниць виміру, виробника, тощо.
Головним управлінням ДПС у Харківській області отримано заперечення ТОВ "Самстрой Груп" (код ЄДРПОУ 44199695) від 22.01.2025 №1 (вх. ГУ ДПС області від 22.01.2025 №5863/6), до акту документальної позапланової виїзної перевірки від 23.12.2024 №57218/20-40-07-13-05/44199695 з наданням копій додаткових документів.
Станом на дату реєстрації акту перевірки від 18.02.2025 № 7077/20-40-07-13-05/44199695 податкові накладні від 06.12.2024 №3, від 11.12.2024 №9, від 12.12.2024 №13 мають статус “реєстрацiю зупинено” на загальну суму обсягу 575357,0 грн, ПДВ 115071,4 грн., статус податкової накладної №7 від 06.12.2024 - “ПН/РК пiдлягає реєстрацiї за Рiшенням Комiсiї, але не прийнято" на загальну суму обсягу 78943,20 грн, ПДВ 15788,64грн.
Позивачем до заперечень до акту документальної позапланової виїзної перевірки від 23.12.2024 №57218/20-40-07-13-05/44199695 від 22.01.2025 №1 (вх. ГУ ДПС області від 22.01.2025 №5863/6) надано дві податкові накладні, які стосуються перевіряємого періоду та які не були враховані, а саме: податкова накладна № 24, виписана 13.12.2024, зареєстрована 25.12.2024 загальна сума коштів, що підлягає сплаті - 110317,73грн, сума ПДВ - 18386,29 грн., податкова накладна №25 виписана 13.12.2024, зареєстрована 25.12.2024, загальна сума коштів що підлягає сплаті - 151027,20 грн, сума ПДВ - 25171,20 грн. Разом ПДВ- 43557,49 грн.
Також до пояснень підприємством надано податкові накладні, які, на думку підприємства, відображають реалізацію товарно-матеріальних цінностей на адресу контрагентів – покупців, які не відображено на рахунках бухгалтерського обліку 201 “Сировина й матеріали” та 281 “Товари на складі” станом на 01.12.2023 (початок періоду, що перевіряється) та станом на 23.12.2024, а саме на суму обсягу 1506536,67грн, ПДВ -301307,33 грн. та зазначено, що податкові накладні виписані на адресу контрагентів із механічними помилкам. 
З цього приводу суд зазначає, що згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим п. 44.1 ст. 44 ПК України.
Помилки, допущені у графах податкових накладних, складених за операціями з постачання товарів/послуг на митній території України або за операціями з отримання послуг від нерезидента, місце постачання яких розташоване на митній території України, призводить до виникнення розбіжностей з первинними документами, оформленими за операцією, щодо якої платником податку на дату виникнення податкових зобов`язань складено податкову накладну.
Доказів виправлення помилок в податкових деклараціях в порядку, визначеному Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Мінфіну від 31.12.2015 №1307 матеріали справи не містять. 
Інформація щодо співставлення зареєстрованих податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з дати реєстрації платником ПДВ (01.09.2021) по дату останньої реєстрації податкової накладної (25.12.2024), по яким встановлено значну кількість залишків товарно – матеріальних цінностей, та які не відображено на рахунках бухгалтерського обліку з податковими накладними, наданими підприємством ТОВ "Самстрой Груп" до заперечення від 22.01.2025 №1, які відображають реалізацію товарно-матеріальних цінностей на адресу контрагентів – покупців наведено в додатку 5 до Акту перевірки №7077/20-40-07-13-05/44199695.
Враховуючи викладене вище, суд зазначає про обґрунтованість висновку податкового органу про заниження ТОВ « Самстрой Груп» податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень 2024 року на 198364,00 грн. та, як наслідок, завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за жовтень 2024 року на суму 198364,00 грн.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2025 року № 00096950713 ґрунтується на вимогах законодавства, прийнято з врахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, а тому не підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують.
З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин та наявних в матеріалах справи доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України
Керуючись ст. 262, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов - залишити без задоволення . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.