РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року	Справа № 495/7881/25	
 	Номер провадження 2/495/2261/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Мишка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Федоровій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 13.10.2025 року звернулось в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за Кредитним договором (оферти) №15.08.2024-100001030 від 15.08.2024 в розмірі 19 440 грн., 2422 грн. судового збору.
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1.1. В обґрунтування позову зазначив, що 15.08.2024 року між ним та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 15.08.2024-100001030.
Відповідно до умов вказаного Договору, позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00 грн. строком на 124 дні.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за цим Договором виконано в повному обсязі, однак ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позову утворилась заборгованість у розмірі 19 440 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 000 грн., процентах в розмірі 7595 грн., по комісії у розмірі 85 грн., додаткова комісія у розмірі 1 260 грн., по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобовязання у розмірі 3 500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. В зв`язку з викладеним позивач просить позов задовольнити.
1.2. Відповідач ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення просила зменшити проценти за користування кредитними коштами, посилаючись на те, що її чоловік є військовослужбовцем у розумінні ч.1 ст. 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що військовослужбовці - громадяни України, які проходять службу на території України беруть участь у всеукраїнському і місцевих референдумах, обирають і можуть бути обраними до відповідних місцевих рад та інших виборних державних органів згідно з Конституцією України. У преамбулі вищезазначеного Закону, вказано, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Тобто, чоловік відповідача, як військовослужбовець, внаслідок несення та виконання ним суспільно важливого обов`язку - захист своєї Вітчизни (України), маю право на додаткові пільги (захист), що встановлюються Державною (передбачені цим Законом та реалізація/дотримання цих додаткових пільг покладається як на органи державної влади, органи місцевого самоврядування, так і, у певних аспектах цивільних відносинах, на юридичних та фізичних осіб. Більш того, такі пільги має і відповідач, як дружина військовослужбовця. Одним із додаткових пільг, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є п.15 ст. 14, яким закріплено, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Правовідносини, що виникли між Відповідачем та Позивачем регулюються не лише ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», але й Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в силу обставин, наведених вище – а тому при нарахуванні відповідачу заборгованості за Договором, необхідно враховувати положення п. 15 ст. 14 Закону, де закріплено, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
2. Рух справи у суді.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2026 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2026 року у цивільній справі №495/7881/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання на 11.03.2026 року на 11:00 годину.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2026 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2026 року у цивільній справі №495/7881/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 січня 2026 року у цивільній справі №495/7881/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 08.04.2026 о 09 год. 15 хв., відкладено на 06.05.2026
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за його відсутністю.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, причин неявки суду не відомі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
4. Фактичні обставини встановлені судом, мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 15.08.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено Кредитний договір (оферти) № 15.08.2024-100001030 згідно заявки відповідача та електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е533 ОСОБА_1 підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти).
Відповідно до п.2.1 вказаної Пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п.2.2 зазначеної Пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1 дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; 2.2.2 заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; 2.2.3 відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформований на сайті кредитодавця, та підписана позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Відповідно до п.3.1 вказаної Пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 3.3 зазначеної Пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту фіксований кредит; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Також, 15.08.2024 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е533 підписала заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася 15.08.2024 року.
Згідно вказаної Заявки: кредитодавець ТОВ «Споживчий центр»; позичальник ОСОБА_1 ; реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами 5457-08ХХ-ХХХХ-6124.
Відповідно до умов кредитного договору № 15.08.2024-100001030 від 15.08.2024 року позичальнику надається кредит на наступних умовах:
Дата надання/видачі кредиту 15.08.2024 року;
Сума кредиту 7 000,00 грн.;
Строк, на який надається кредит 124 днів з дати його надання;
Дата повернення (виплати) кредиту 16.12.2024 року.
Крім того, у вказаній заявці зазначено, що позичальник підтверджує та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заява до кредитного договору № 15.08.2024-100001030 від 15.08.2024 року, який укладається на вищевказаних умовах.
Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем 15.08.2024 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е533 Додаток до анкети позичальника.
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 06.10.2025 року Вих. №264-0610, відповідачу було перераховано 15.08.2024 на суму 7 000 грн., номер транзакції в системі iPay.ua – 481717595, призначення платежу: Видача за договором кредиту №15.08.2024-100001030.
Як вбачається довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.08.2024-100001030 від 15.08.2024 року, складеної ТОВ «Споживчий центр», відповідач після отримання кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн., належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість у сумі 19 440 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту у розмірі 7000 грн., процентах 7595 грн., комісія за надання 85 грн., комісія за обслуговування 1260 грн., неустойка 3 500 грн.
Разом з тим, Відповідачем були здійсненні заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 1 000 грн. від 15.09.2024 року, 500 грн. від 03.10.2024 року, 1350 грн. від 16.10.2024 року, 950 грн. від 21.10.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч.1,3,4,7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну корупцію).
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавіто-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1глави 71 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн., однак взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором, належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Разом з тим, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, позивач також просив стягнути й прострочену заборгованість за комісією в сумі 85 грн. та додаткову комісію в сумі 1 260 грн.
Так, із п. 12 Заявки кредитного договору вбачається, що Комісія, пов`язана із наданням Кредиту 630 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Водночас, згідно ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту.
Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо).
Інакше кажучи, банк неуповноважений стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21).
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 85 грн. та додаткової комісії у розмірі 1 260 грн. не підлягають задоволенню.
Крім цього, щодо твердження ТОВ «Споживчий центр» про те, що ОСОБА_1 має заборгованість у виді неустойки за невиконання умов кредитного договору у розмірі 3 500 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 3 500 грн. слід відмовити.
З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши від позивача кредитні кошти, у добровільному порядку та у встановлені договором строки їх не повернула, проценти у встановленому договором розмірі не сплатила, нею не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 14 595 грн., з яких: заборгованість за тілом 7000 грн., заборгованість по процентам 7595 грн., в решті позову слід відмовити.
Щодо тверджень відповідача ОСОБА_1 , що її чоловік є військовослужбовцем Збройних Сил України, у зв`язку із чим вона вважає, що звільнена від сплати комісії та інших платежів за кредитним договором та вважає, що в кредитних відносинах між нею та позивачем повинні бути застосовані вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне.
На підтвердження вказаних доводів відповідачем ОСОБА_1 надано довідку ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 №5/5769 від 17.10.2025 року, про перебування чоловіка ОСОБА_3 на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Разом з тим, зазначена довідка не містить відомостей щодо дати початку проходження військової служби та періоду її проходження.
Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оскільки надана відповідачем ОСОБА_1 довідка не дає можливості встановити, чи перебував її чоловік на військовій службі саме на момент укладення кредитного договору та виникнення спірних правовідносин, суд не приймає її до уваги як належний та допустимий доказ на підтвердження підстав для звільнення відповідача від сплати комісії та застосування вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
5. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданого платіжної інструкції позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1 818,66 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 14 595 грн. х 2 422,40 грн. / 19 440 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст.ст.3-7, 10-13, 18, 11, 76-83, 95, 133, 141, 174, 213, 228, 229, 241-246, 258, 259, 263-268, 272, 273, 280-283 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №15.08.2024-100001030 від 15.08.2024 у розмірі 14 595 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто пять) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати у сумі 1 818 (одна тисяча вісімсот вісімнадцять) гривні 66 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 07.05.2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, код ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Віталій МИШКО