Справа 688/794/26 
№ 2-др/688/9/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року           м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Березюка О.Г.,
з участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівці заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Руденка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Обставини справи та відомості про рух справи.
24 лютого 2026 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2112850454820 від 08 травня 2021 року в сумі 32384,00 грн та судових витрат по справі, що складаються з судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 13000 грн.
Адвокатом АО «РО ЛЕКС» було підготовлено відзив на позов, який був поданий до суду. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу за Договором про надання правової допомоги № 18/03-2026 від 18 березня 2026 року, складав 12250,00 грн, який окремо додавався до відзиву на позов, які у відзиві на позов прохалося покласти на позивача. На підтвердження викладеного адвокатом були подані до суду наступні письмові докази, копія договору про надання правової допомоги від 18 березня 2026 року; копія додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 18 березня 2026 року та попередній (орієнтовний) розрахунок наданих послуг від 03 квітня 2026 року.
12 травня 2026 року суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково та стягнув з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №21128504754820 від 08 травня 2021 року в сумі 6 164,00 грн та вирішив питання щодо розподілу судових витрат, які були понесенні стороною позивача. Отже, від позовних вимог позивач не отримав задоволення на суму 23220,00 грн – 80,97%.
19 травня 2026 року представник відповідача Руденко Д.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на оплату правничої допомоги в розмірі 10121,25 грн, оскільки резолютивна частина рішення не містить відомостей щодо розподілу судових витрат, які були понесені відповідачем у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.
19 травня 2026 року суд постановив ухвалу, якою призначив заяву про ухвалення додаткового рішення до судового розгляду на 22 травня 2026 року.
22 травня 2026 року представник ТОВ «Коллект Центр» Чайковська М.І. подала заперечення на заяву про ухваленя додаткового рішення. В обґрунтування зазначила, що розмір витрат на правничу допомогу таким, що не підлягає задоволенню, оскільки зазначений розмір витрат не відповідає складності розглянутої справи, так як підготовка такого документу як відзив на позовну заяву – не вимагало значного обсягу юридичної й технічної роботи. Підготування вищезазначеного документу по малозначній справі не потребує спеціальних знань у галузі права. Таким чином, вважає, що надані адвокатом послуги (їх обсяг) на надання таких послуг по розглянутій справі не відповідають критерію співрозмірності. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного провадження, заявлена відповідачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 12250,00 грн. є необгрунтованою та не відповідє критеріям розумності, необхідності та співмірності із фактично виконаною представником відповідача (адвокатом) роботою у справі. Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат відповідачем не додано доказів щодо сплати гонорару на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій не наведено поважності причин неподання відповідних доказів понесених витрат до закінчення судових дебатів, а також із врахуванням вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України, в ухваленні додаткового рішення у справі слід відмовити. Таким чином, будь-яка нова заява щодо стягнення витрат на правову допомогу є безпідставною, оскільки питання вже було вирішене судом і не підлягає повторному розгляду. Оскільки рішення суду є остаточним щодо питання витрат на правову допомогу, будь-яке нове звернення з аналогічним питанням не може бути прийняте, оскільки суперечить принципам правової визначеності та стабільності судових рішень. Просила залишити без задоволення заяву представника відповідача по справі №688/794/26 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10121,25 грн. 
В судове засідання сторони не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд.
Вимоги до змісту судового рішення визначені ст. 265 ЦПК України. Пунктом 2 частини 5 вказаної статті передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до змісту ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачений статтею 141 ЦПК України. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 141 ЦПК).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;
Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК).
Суд встановив, що під час розгляду справи інтереси відповідача ОСОБА_1 представляв адвокат Руденко Д.В. 03 квітня 2026 року представником було підготовлено відзив на позов, який був поданий до суду. 
12 травня 2026 року суд ухвалив рішення, яким позов ТОВ «Коллект Центр» задовольнив частково та стягнув з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №21128504754820 від 08 травня 2021 року в сумі 6 164,00 грн та вирішив питання щодо розподілу судових витрат, які були понесенні стороною позивача. 
Представник відповідача Руденко Д.В. у відзиві просив розподілити судові витрати за результатом розгляду справи, подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, із дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, копію заяви з додатками надіслав позивачу.
Згідно договору про надання правової допомоги №18/03-2026 від 18 березня 2026 року, договір укладений між адвокатом Руденком Д.В. та клієнтом ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору сторони домовилися про представництво інтересів клієнта, захист його прав, свобод і законних інтересів в обсязі та на умовах, встановлених договором, з будь-яких питань, які стосуються прав, свобод чи інтересів клієнта, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду), визначений цим Договором та додатковими угодами до нього. Сторони домовилися, що юридичний супровід справи клієнта №688/794/26. 
Згідно попереднього розрахунку наданих послуг від 03 квітня 2026 року за договором про надання правової допомоги від 18 березня 2026 року №18/03-2026 вартість наданих послуг складає 12250 грн.
Суд враховує, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Проте реалізація такого права позивачем у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним відповідачем. Відповідач, у зв`язку із подачею позову до суду, не маючи юридичної освіти, був змушений звертатись до адвоката для отримання професійної правничої допомоги для представництва його прав та інтересів у суді у цій справі та поніс витрати. Тобто, отримавши звернений до себе позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений був звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Суд зазначає, що подання позовної заяви є виключно свідомим волевиявленням позивача, яке відповідач не міг передбачити, постановлення судом рішення про часткове задоволення позову не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката, яка потребує оплати.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.
Сторони договору про надання правничої допомоги підписали даний договір та додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №18/03-2026 від 18 березня 2026 року, та представник надав попередній розрахунок наданих послуг за довогором №18/03-2026, в якому зазначив, що клієнт ОСОБА_1 повинен сплатити за надані послуги 12250 грн.
Отже, відсутність у суду відомостей про оплату відповідачем наданих послуг адвоката не є підставою для відмови у розподілі витрат на правову допомогу, такі витрати відповідача на правничу допомогу підлягають розподілу.
Із попереднього розрахунку наданих послуг від 03 квітня 2026 року за договором про надання правової допомоги від 18 березня 2026 року №18/03-2026 слідує, що відповідачу адвокатом надані послуги на загальну суму 12250 грн.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої відбулося рішення всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципом справедливості та верховенством права, встановить що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівняні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц).
Відтак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження №61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Суд вважає, що ця справа не є складною, є типовою у спорах про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Отже, зважаючи на складність справи, а саме предмет доказування, ціну позову, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги, кількість процесуальних документів, що були подані адвокатом Руденко Д.В. у справі, суд вважає, що розмір правничої допомоги заявленої представником відповідача до відшкодування у розмірі 12250 грн є завищеним та має становити 6000 грн, що відповідатиме критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 123, 124, 133, 137, 141, 142, 258, 270, 352-354, 355 ЦПК України, суд
постановив:
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Руденка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 Товариства витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в сумі 6000 (шість тисяч) гривень.
На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.
Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306. ЄДРПОУ 44276926;
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , УНЗР №19900113-01557, РНОКПП НОМЕР_2 ;
представник відповідача – адвокат Руденко Дмитро Володимирович, місцезнаходження: 30430, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Судилків, вул. Князя Володимира, 5, РНОКПП НОМЕР_3 . 

Суддя: