Справа № 523/27177/25
Провадження № 2/145/544/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2026 р. селище Тиврів 

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,
за участю: секретаря судового засідання Коржан Н.М. 
представника позивача Штуць Н.Г. (в режимі відеоконференції)
представника відповідача Цвігуна В.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Селище Тиврівського району Вінницької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
в інтересах якої діє адвокат Штуць Наталія Григорівна,
до
Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське", місцезнаходження: вул. Ганса Германа, буд. 1/5, м. Одеса Одеської області, ЄДРПОУ 03734760 
в інтересах якого діє представник Цвігун Віталій Васильович

про розірвання договору оренди землі та відшкодування збитків, 

ВСТАНОВИВ:
16.12.2-25 позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Штуць Н.Г. звернулася до Пересипського районного суду м. Одеси із позовною заявою, в якій вказує, що 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське” (далі - Відповідач) укладений Договір оренди землі № 040785600295 (далі - Договір), відповідно до умов якого: в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 0524585600:01:006:0047 – рілля, загальною площею 1,8524 га; строк дії Договору – 5 років; орендна плата: 310,52 грн.
Вказаний Договір зареєстрований у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії ДП “Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах”, про що у державному реєстрі землі вчинено запис від 22.10.2007 року за № 040785600295 (копія - додається). 
У результаті підписання Договору був складений Акт про прийом та передачу земельної ділянки від 22.10.2007 року (копія - додається). 
01.04.2011 року між ОСОБА_2 та Орендарем укладена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки № 040785600295 (далі - Додаткова угода № 1), відповідно до якої: строк Договору продовжений до 22.10.2022 року; орендна плата становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (копія - додається). 
27.07.2015 року між ОСОБА_2 та Орендарем укладена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки № 040785600295 (далі - Додаткова угода № 2), відповідно до якої: строк Договору продовжений до 22.10.2030 року; орендна плата становить 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (копія - додається). 
Також між ОСОБА_2 та Відповідачем укладена Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки № 040785600295 зі змінами та доповненнями № 052450004001171 від 16.12.2011 р., № 10953728 від 28.08.2015 р. (далі - Додаткова угода № 3), відповідно до якої: орендна плата нараховується орендарем у грошовій формі 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки на рік, але не менше 7764,93 грн. Оподаткування орендної плати здійснюється згідно Податкового кодексу України. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, внаслідок чого відкрилась спадщина, та орендована земельна ділянка перейшла у власність її доньки - ОСОБА_1 (далі - Орендодавець) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 40 від 26.01.2022 року (копія - додається). 
При цьому, у період з 2020 по 2025 рік Позивачу не здійснювались жодні виплати за Договором. 
З умовами укладеного Договору Відповідач зобов`язаний щорічно сплачувати орендну плату, сума якої встановлена Договором. 
Так, у період 2020-2025 років Орендарем не здійснювались жодні виплати за Договором. До того ж, за умовами пункту 11 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення. 
Таким чином, Позивачем зроблені розрахунки заборгованості, відповідно до яких загальна сума заборгованості з урахуванням заборгованості з орендної плати, пені, 3% річних та індексації складає 189 777 грн. 43 коп. 
У зв`язку з цим Позивач вважає, що її права порушені, а тому вона змушена звернутись до суду із даною позовною заявою, яка обґрунтовується наступним. 
Договором встановлено, що Орендодавець надає, Орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку, для виробництва сільськогосподарської продукції. 
Вбачається, що Орендодавцем виконані зобов`язання за Договором, в той же час Відповідачем у період 2020-2025 років не здійснювалась сплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто зобов`язання - не виконані. 
Таким чином, Відповідач порушив умови Договору, що є обґрунтованою підставою для звернення до суду із даною позовною заявою.
Вбачається, що за умовами укладеного Договору Орендар зобов`язаний щорічно сплачувати Орендодавцю орендну плату, сума якої встановлена Договором. 
Так, встановлено, що у період 2020-2025 років Орендарем не здійснювались жодні виплати за Договором. 
До того ж, за умовами пункту 11 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.
Позивачем при здійсненні розрахунків заборгованості за Договором зроблені наступні висновки: сума заборгованості з урахуванням заборгованості з орендної плати, пені, 3% річних та індексації складає 189 777 грн. 43 коп. 
Вказана сума заборгованості свідчить про неналежне виконання умов Договору Відповідачем, що в свою чергою служить підставою для звернення до суду із даною позовною заявою. 
Таким чином, з огляду на те, що: протягом 2020-2025 року років не виконував зобов`язання за Договором, що свідчить про систематичність порушення; сума заборгованості за Договором складає 189 777 грн 43 коп; порушення Відповідачем Договору є істотними, що слугує підставою для його розірвання та відшкодування збитків, відтак звернення до суду із позовною заявою є обґрунтованим. 
Щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору повідомляю, що 03.11.2025 року Представником Позивача на адресу Відповідача направлена претензія в межах досудового врегулювання спору № 19119403 - 1 від 03.11.2025 (далі - Претензія), у якій викладені обставини порушення Відповідачем умов договору, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та накладною № 0505396078451 (копії Претензії, опису вкладення у цінний лист та накладної № 0505396078451 додаються). 
Дана претензія направлялась щодо: відшкодування збитків, завданих ТОВ “Селищанське” шляхом неналежного виконання зобов`язань за Договором оренди землі № 040785600295 від 01.01.2007 року у розмірі 189 777 грн 43 коп; розірвання Договору оренди землі № 040785600295 від 01.01.2007 року; розірвання договору оренди землі з кадастровим номером 0524585600:01:006:0047, укладеного між ТОВ “Селищанське” та ПП “Юхимівське”. 
Також у вказаній Претензії Представник Позивача просила за результатами розгляду повідомити письмово, із наданням підтверджуючих документів, в строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати отримання Претензії. 
Згідно інформації з веб сайту “Укрпошта”: 03.11.2025 — Прийнято; 04.11.2025 - Виїхало з Відділення; 04.11.2025 - Прибуло до Логістичного центру; 04.11.2025 - Виїхало з Логістичного центру; 05.11.2025 - Прибуло до Логістичного центру; 05.11.2025 - Прибуло до Центру кур`єрської доставки; 06.11.2025 - Невдала спроба вручення; 06.11.2025 - Переадресовано за місцем обслуговування; 06.11.2025 - Виїхало з Відділення; 07.11.2025 - Прибуло до Відділення; 21.11.2025 - Повернення Відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання).
Таким чином, Відповідачем проігнорована Претензія, що свідчить про вичерпання заходів досудового врегулювання спору та обґрунтовує звернення до суду із позовною заявою. 
Враховуючи викладене позивачка просить розірвати Договір оренди землі № 040785600295, укладений 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське”. Відшкодувати збитки, завдані невиконанням умов Договору оренди землі № 040785600295, укладений 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське”, у розмірі 189 777 грн 43 коп. 

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 цивільну справу № 523/27177/25 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Селищанське" про розірвання договору оренди землі та відшкодування збитків направлено за підсудністю до Тиврівського районного суду Вінницької області. Вказана ухвала учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржувалась. 
Вказана цивільна справа № 523/27177/25 надійшла до Тиврівського районного суду Вінницької області 25.02.2026.
Ухвалою Тиврівського районного суду від 02.03.2026 даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами позовного загального провадження. 

13.03.2026 представник ТОВ "Селищанське" Цвігун В.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що п.3 ч.1 ст. ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрала законної ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
ОСОБА_1 вже зверталася з аналогічним позовом до ТОВ «Селищанське» у 2024 році разом з іншими власниками земельних ділянок. За результатами розгляду справи були об`єднані в ряд проваджень, зокрема справа за позовом ОСОБА_1 (145/2567/23) об`єднана в одне провадження до справи 145/2398/23 (провадження №2/145/450/2024). В подальшому провадження по справі було закрито в зв`язку з відмовою від позову. 
У попередній позовній заяві позивач ставила питання про розірвання договору оренди з тих підстав, що ТОВ «Селищанське» не сплатило їй орендну плату за земельну ділянку за 2021-2022 роки. 
Слід зазначити, що між позивачем і відповідачем не укладалось договору оренди, до позову додано копію договору укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ «Селищанське», позивач же набула право власності на земельну ділянку в результаті спадкування лише 26.01.2022 р., відтак незрозумілими є її твердження що їй не виплачувались кошти з 2020 року. 
23.07.2024 року представником ОСОБА_1 було подано заяву про відмову від позову, в якій серед іншого було зазначено, що грошові кошти (за договорами оренди земельних ділянок, що укладені між ними та ТОВ «Селищанське») вони (позивачі) фактично отримали в повному обсязі по 2023 рік включно. Виплати орендної плати проводилися, в тому числі, ПП «Юхимівське», як суборендарем (від імені ТОВ «Селищанське» та за його згодою). Зазначений факт підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області по справі № 152/1261/22, яке залишене в силі апеляційною та касаційною інстанцією. На підставі вище зазначеного, позивачі заявляють про відсутність з їхньої сторони будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ТОВ «Селищанське» з приводу виконання договорів оренди землі та укладених на підставі них договорів суборенди з ПП «Юхимівське». 
Тобто у 2024 р. позивачем було надано письмову заяву про відсутність будь яких претензій по договору оренди з ТОВ «Селищанське» і про факт повного розрахунку з ними станом по 2023 рік включно. 
Слід зауважити, що після закриття попереднього судового провадження ОСОБА_1 не зверталась до відповідача за отриманням орендної плати, позивач не повідомила ТОВ «Селищанське» про вступ у спадщину, додаткової угоди до договору не укладено. Позивач навіть не надала реквізити для перерахування їх орендної плати. 
З огляду на незвернення ОСОБА_2 та відповідно її спадкоємця (нового власника ділянки) до ТОВ «Селищанське» з пропозицією укладення додаткової угоди, проханням виплати їй орендну плату та надання реквізитів для сплати коштів, орендна плата перераховувалась за 2024 рік шляхом поштового переказу ТОВ «Селищанське», а за 2025 рік – за його дорученням ТОВ «Солар Стар Агро». 
Отже, ТОВ «Селищанське» належним чином виконувало умови договору і проводило відповідні виплати всім особам, які звернулися до товариства особисто, а хто не звернувся і не надав реквізитів - шляхом поштових переказів. 
Зауважує, що якщо позивач не отримала кошти за поштовим переказом, то вона може отримати відповідні кошти звернувшись до ТОВ «Селищанське», або ТОВ «Солар Стар Агро», яке наразі здійснює виплати пайовикам за дорученням від ТОВ «Селищанське».
Просить провадження в частині розірвання договору оренди закрити. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити повністю. Судовий розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ “Селищанське” (а.с. 71-72). 

20.03.2026 від представника позивача Штуць Н.Г. надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що 16.03.2026 року до Електронного кабінету адвоката надійшов відзив на позовну заяву, у якому Відповідач просить: провадження в частині розірвання договору оренди закрити; у задоволенні решти позовних вимог - відмовити повністю. 
Не погоджуючись із запереченнями, викладеними у відзиві на позовну заяву, звертається із даною відповіддю на відзив. 
Щодо спростування заперечень Відповідача. 
Щодо наявності підстав для закриття провадження. 
У відзиві Відповідач вказує наступне: “... ОСОБА_1 вже зверталася з аналогічним позовом до ТОВ «Селищанське» у 2024 році разом з іншими власниками земельних ділянок. За результатами розгляду справи були об`єднані в ряд проваджень, зокрема справа за позовом ОСОБА_1 (145/2567/23) об`єднана в одне провадження до справи 145/2398/23 (провадження №2/145/450/2024). В подальшому провадження по справі було закрито в зв`язку з відмовою від позову. 
У попередній позовній заяві позивач ставила питання про розірвання договору оренди з тих підстав, що ТОВ «Селищанське» не сплатило їй орендну плату за земельну ділянку за 2021-2022 роки. 
23.07.2024 року представником ОСОБА_1 було подано заяву про відмову від позову, в якій серед іншого було зазначено, що грошові кошти (за договорами оренди земельних ділянок, що укладені між ними та ТОВ «Селищанське») вони (позивачі) фактично отримали в повному обсязі по 2023 рік включно. Виплати орендної плати проводилися, в тому числі, ПП «Юхимівське», як суборендарем (від імені ТОВ «Селищанське» та за його згодою). Зазначений факт підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області по справі № 152/1261/22, яке залишене в силі апеляційною та касаційною інстанцією. На підставі вище зазначеного, позивачі заявляють про відсутність з їхньої сторони будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ТОВ «Селищанське» з приводу виконання договорів оренди землі та укладених на підставі них договорів суборенди з ПП «Юхимівське». 
Тобто у 2024 р. позивачем було надано письмову заяву про відсутність будь-яких претензій по договору оренди з ТОВ «Селищанське» і про факт повного розрахунку з ними станом по 2023 рік включно…”. 
Однак, підстави для закриття провадження у даній судовій справі відсутні з огляду на наступне. 
Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. 
Відповідно Постанові Великої палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17, сформовано висновки в частині поняття предмету позову, підстав та правових підстав позову: 
“Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.” 
Так, провадження у справі № 145/2398/23 закрите у зв`язку з фактичним вичерпанням спору. Позовна заява обґрунтовувалась тим, що Відповідач не сплачував орендну плату за земельну ділянку за 2021-2022 роки. 
З огляду на те, що оплата здійснена за 2021-2023 роки включно, спір щодо стягнення орендної плати за вказані періоди дійсно відсутній.. 
Однак, предметом спору у даній справі несплата орендної плати за земельну ділянку у період 2024-2025 років , що обумовило звернення із даною позовною заявою. 
З огляду на це, у справі наявні нові підстави, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, а саме несплата орендної плати за 2024-2025 роки в порушення умов договору оренди землі. 
Таким чином, клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 523/27177/25 є безпідставним, адже умови вказані у частині другій статті 256 ЦПК України, відсутні. 
Щодо належного виконання договору в частині здійснення виплат 
“…Слід зауважити, що після закриття попереднього судового провадження ОСОБА_1 не зверталась до відповідача за отриманням орендної плати, позивач не повідомила ТОВ «Селищанське» про вступ у спадщину, додаткової угоди до договору не укладено. Позивач навіть не надала реквізити для перерахування їх орендної плати. 
З огляду на незвернення ОСОБА_2 та відповідно її спадкоємця (нового власника ділянки) до ТОВ «Селищанське» з пропозицією укладення додаткової угоди, проханням виплати їй орендну плату та надання реквізитів для сплати коштів, орендна плата перераховувалась за 2024 рік шляхом поштового переказу ТОВ «Селищанське», а за 2025 рік – за його дорученням ТОВ «Солар Стар Агро». 
Отже, ТОВ «Селищанське» належним чином виконувало умови договору і проводило відповідні виплати всім особам які звернулися до товариства особисто, а хто не звернувся і не надав реквізитів - шляхом поштових переказів…”. 
Відповідачем не надано жодних доказів нарахування та виплати орендної плати за договором оренди землі, що свідчить про порушення умов договору. 
Більше того, в силу договірних правовідносин саме між Позивачем та Відповідачем, обов`язок сплати орендної плати покладений саме на Відповідача відповідно до договору оренди землі, відтак посилання Відповідача на повіреного ТОВ «Солар Стар Агро» є безпідставним. 
Таким чином, Відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів сплати орендної плати за оренду землі відповідно до умов договору, відтак останній порушений вказаний обов`язок, що свідчить про необґрунтованість аргументів, викладених у відзиві та обґрунтованість позовної заяви. 
При цьому, варто зазначити, що Відповідачем не спростовані інші підстави позову в частині істотності порушення зобов`язань за договором оренди землі та нарахованої суми заборгованості. 
Водночас Відповідачем викладаються необґрунтовані твердження, не доведені належними, допустимими та достовірними доказами, що свідчить про обґрунтованість позовної заяви. 
Просить врахувати викладені у відповіді на відзив пояснення, аргументи та заперечення щодо відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське". Відмовити у клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" про закриття провадження. Розірвати Договір оренди землі № 040785600295, укладений 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське”. Відшкодувати збитки, завдані невиконанням умов Договору оренди землі № 040785600295, укладений 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське”, у розмірі 189 777 грн 43 коп. (а.с. 95-98).

25.03.2026 представником відповідача Цвігуном В.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначив, що 23.03.2026 представник ТОВ «Селищанське» отримав у свій електронний кабінет відповідь на відзив, поданий представником позивача, з огляду на що, вважає за необхідне подати заперечення.
1. Щодо недобросовісної поведінки позивача. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають не тільки процесуальні права, але й процесуальні обов`язки, зокрема, у відповідності до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, що ставляться судом та учасниками справи. За введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
Звертає увагу суду, що при поданні позову, позивач не повідомила суд про те, що вона вже зверталася з подібним позовом та провадження було закрите у зв`язку з відмовою від позову. 
Після висвітлення зазначених фактів у відзиві на позов, позивач навела наступні доводи у відповіді на відзив: «Так, провадження у справі № 145/2398/23 закрите у зв`язку з фактичним вичерпанням спору. Позовна заява обґрунтовувалась тим, що Відповідач не сплачував орендну плату за земельну ділянку за 2021-2022 роки. З огляду на те, що оплата здійснена за 2021-2023 роки включно, спір щодо стягнення орендної плати за вказані періоди дійсно відсутній . Однак, предметом спору у даній справі є несплата орендної плати за земельну ділянку у період 2024-2025 років, що обумовило звернення із даною позовною заявою». 
В той же час, відповідно до позовної заяви, яка була подана позивачем, остання при поданні позову заявляла наступне: «При цьому, у період з 2020 по 2025 рік Позивачу не здійснювались жодні виплати за Договором. До того ж, за умовами пункту 11 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення». 
Тобто позивач у поданій ній позовній заяві зазначала про те, що їй не сплачувались грошові кошти за 2020-2025 роки взагалі, а у відповіді на відзив вже визнала той факт, що за період з 2021 по 2023 рік спір щодо стягнення орендної плати відсутній. Слід згадати також і той факт що право власності на ділянку, позивач отримала лише у 2022 році. 
Тим не менш, заявляючи у відповіді на відзив про те, що заборгованість за договором оренди наявна лише за 2024-2025 роки, позивач все одно просить стягнути з відповідача «збитки» в сумі 189 777 грн 43 коп. При цьому, згідно позовної заяви сума збитків в розмірі 189 777,43 грн. розрахована як сума заборгованості з виплати орендної плати за 2020-2025 роки, пеня, 3%річних та індексація. 
2. Щодо заборгованості за 2024-2025 роки.
У відзиві на позов ми зазначали, що з тих підстав, що позивач не звернулася до ТОВ «Селищанське» як спадкоємець і новий власник орендованої земельної ділянки, останнє не мало змоги здійснити виплату їй орендної плати в готівковому або безготівковому вигляді. При цьому, у 2021-2023 роках остання отримувала свою орендну плату від ТОВ «Селищанське» через ПП «Юхимівске», куди зверталася особисто. 
Відтак, з огляду на факт незвернення за орендною платою та ненадання платіжних реквізитів, ТОВ «Селищанське» проводило виплату орендної плати шляхом пересилання грошових коштів через АТ «Укрпошта», докази чого надані до відзиву. Неотримання цих коштів безпосередньо позивачем не може трактуватись як невиконання відповідачем свого обов`язку. 
Разом з тим, вважає, що неотримання позивачем орендної плати за 2024-2025 роки за успадковану ним земельну ділянку не може бути підставою для розірвання договору та стягнення заборгованості з огляду на прострочення кредитора. 
Так, у відповідності до положень ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. 
Згідно з ч. 2 ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. 
За ч. 4 ст. 613 ЦК України - Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. 
У зобов`язанні щодо сплати орендної плати за договором оренди позивач виступає кредитором, а відповідач боржником, який має сплатити орендну плату відповідно до положень договору оренди. 
Питання переходу права власності на земельні ділянки, що перебувають у користуванні врегульовано ст. 148-1 Земельного кодексу, відповідно до якої встановлено, що: 1. До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. 2. У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею. 3. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих медіа місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки». 
Отже, чинне законодавство, зокрема ст. 148-1 ЗК України встановлює обов`язок позивача повідомити орендаря про набуття ним права власності на земельну ділянку з зазначенням відповідної інформації, в тому числі платіжних реквізитів. 
Зазначеного обов`язку позивач не виконала, відтак відповідно до положень ст. 613 ЦК України, є підстави вважати про прострочення кредитора та відповідно і зобов`язання зі сплати орендної плати підлягають відтермінуванню до моменту виконання зазначеного обов`язку позивачем (ч. 2 ст. 613 ЦК України). 
Зазначені положення повністю узгоджуються з положеннями цивільного законодавства щодо заміни кредитора у зобов`язанні, згідно з якими новий кредитор зобов`язаний повідомити боржника про правонаступництво (ч. 2 ст. 516 ЦК України), а боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу но нового кредитора прав у зобов`язані. 
Слід зауважити, що позивач, будучи учасником судового провадження 145/2398/23, з матеріалів даної справи мала актуальну інформацію про контактних осіб ТОВ «Селищанське» та актуальні адреси для звернення за отриманням орендної плати/надання платіжних реквізитів для її оплати, однак навмисно не зробила цього. 
При цьому, оскільки позивач не є єдиним орендодавцем земельних ділянок, що знаходяться в оренді у ТОВ «Селищанське», і всі орендодавці щорічно повідомляються в тому числі шляхом розклеювання оголошень у загальнодоступних місцях щодо можливості отримання орендної плати, яка зазвичай виплачується протягом жовтня-грудня кожного поточного року, - позивач навмисно не зверталась до ТОВ «Селищанське» за отриманням коштів (не надала свої платіжні реквізити) лише з метою штучного створення підстав для розірвання договору оренди. У поданій 16.12.2025 року позовній заяві ставилось питання щодо стягнення орендної плати вже і за 2025 рік, хоча згідно умов договору орендна плата виплачується до 30 грудня кожного поточного року (п. 8 договору оренди). 
В той же час, під час підготовки даних заперечень, було виявлено, що в додатках до позовної заяви, міститься копія претензії, що направлялась представником позивача на адресу відповідача, однак не була ним отримана. У цій претензії представник зазначила платіжні реквізити для сплати «збитків». 
І хоча, зазначена претензія від 03.11.2025 р. не може вважатись належним виконанням позивачем своїх обов`язків, визначених ст. 148-1 ЗК України, оскільки згідно матеріалів справи вона не містить підпису позивача чи її представника, а також повноважень представника на надсилання відповідної претензії, відповідач, уникаючи надмірного формалізму та підтверджуючи свою добросовісну поведінку та належне виконання своїх зобов`язань за договорами оренди - забезпечив сплату повіреною згідно з договором доручення особою відповідної суми орендної плати за реквізитами позивача, з відрахуванням податку на доходи та військового збору в сумі 11 958,00 грн. за 2024 та 2025 рік (копія платіжного доручення додається). 
Отже підсумовуючи викладене зазначаю, що на сьогоднішній день заборгованість зі сплати орендної плати за 2020-2023 роки відсутня, що підтверджувалось самим позивачем у заяві про відмову від попереднього позову та у відповіді на відзив у даній справі. Заборгованість за 2024-2025 роки сплачена в березні 2026 р. після відкриття провадження у цій справі і ознайомлення з матеріалами справи, де в претензії позивача було виявлено платіжні реквізити позивача. 
З огляду на невиконання позивачем своїх обов`язків, визначених ст. 148-1 ЗК України та з врахуванням положень ст. 613 ЦК України, відсутні підстави вважати про системне (два і більше разів) порушення відповідачем зобов`язань по оплаті орендної плати, а відтак і відсутність підстав для розірвання договору оренди в судовому порядку. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 100-102).

31.03.2026 представником позивача Штуць Н.Г. подано додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що 25.03.2026 року до Електронного кабінету Представника Позивача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог Позивача повністю. 
Не погоджуючись із викладеними у запереченні аргументами, звертаємось із даними додатковими поясненнями. 
Щодо викладених у запереченні аргументів.
Щодо недобросовісної поведінки позивача.
У запереченні Відповідач вказує наступне: “...позивач у поданій ній позовній заяві зазначала про те, що їй не сплачувались грошові кошти за 2020-2025 роки взагалі, а у відповіді на відзив вже визнала той факт, що за період з 2021 по 2023 рік спір щодо стягнення орендної плати відсутній. Слід згадати також і той факт що право власності на ділянку, позивач отримала лише у 2022 році. Тим не менш, заявляючи у відповіді на відзив про те, що заборгованість за договором оренди наявна лише за 2024-2025 роки, позивач все одно просить стягнути з відповідача «збитки» в сумі 189 777 грн 43 коп. При цьому, згідно позовної заяви сума збитків в розмірі 189 777,43 грн. розрахована як сума заборгованості з виплати орендної плати за 2020-2025 роки, пеня, 3%річних та індексація…”. 
Відповідач зазначає, що ним належно виконувались зобов`язання за договором, посилаючись на ухвалу про закриття провадження у справі № 145/2398/23. 
Однак, Відповідачем не надано: доказів сплати орендної плати, у зв`язку з чим у Позивача відпали будь-які майнові та немайнові претензії до Відповідача та на підставі чого було закрите провадження № 145/2398/23; доказів того, що саме Позивач зверталась до Відповідача із позовною заявою, оскільки Єдиний державний реєстр судових рішень містить приховані відомості про учасників справи. Таким чином, Відповідачем не дотриманий обов`язок доказування, що виключає обгрунтованість таких заперечень останнього. 
Щодо заборгованості за 2024-2025 роки
У запереченні Відповідач вказує наступне: “...При цьому вважаю, що оскільки позивач не є єдиним орендодавцем земельних ділянок, що знаходяться в оренді у ТОВ «Селищанське», і всі орендодавці щорічно повідомляються в тому числі шляхом розклеювання оголошень у загальнодоступних місцях щодо можливості отримання орендної плати, яка зазвичай виплачується протягом жовтня-грудня кожного поточного року, - позивач навмисно не зверталась до ТОВ «Селищанське» за отриманням коштів (не надала свої платіжні реквізити) лише з метою штучного створення підстав для розірвання договору оренди. У поданій 16.12.2025 року позовній заяві ставилось питання щодо стягнення орендної плати вже і за 2025 рік, хоча згідно умов договору орендна плата виплачується до 30 грудня кожного поточного року (п. 8 договору оренди). В той же час, під час підготовки даних заперечень, було виявлено, що в додатках до позовної заяви, міститься копія претензії, що направлялась представником позивача на адресу відповідача, однак не була ним отримана. У цій претензії представник зазначила платіжні реквізити для сплати «збитків». І хоча, зазначена претензія від 03.11.2025 р. не може вважатись належним виконанням позивачем своїх обов`язків, визначених ст. 148-1 ЗК України, оскільки згідно матеріалів справи вона не містить підпису позивача чи її представника, а також повноважень представника на надсилання відповідної претензії, відповідач, уникаючи надмірного формалізму та підтверджуючи свою добросовісну поведінку та належне виконання своїх зобов`язань за договорами оренди - забезпечив сплату повіреною згідно з договором доручення особою відповідної суми орендної плати за реквізитами позивача, з відрахуванням податку на доходи та військового збору в сумі 11 958,00 грн. за 2024 та 2025 рік (копія платіжного доручення додається)...”. 
Однак, такі доводи Відповідача не узгоджуються із вимогами цивільного законодавства та договірних зобов`язаннями між сторонами, з огляду на наступне. 
Щодо відсутності реквізитів Позивача 
Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. 
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Згідно зі статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідач пояснює невиконання своїх обов`язків щодо сплати орендної плати відсутністю реквізитів Позивача для здійснення оплати оренди землі. Однак, Відповідач, як сторона зобов`язання, зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для належного виконання своїх обов`язків. 
Так, як вбачається із вимог цивільного законодавства, Закону України “Про оренду землі”, договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем, відсутність реквізитів орендодавця не звільняє від виконання взятих на себе договірних зобов`язань. 
Разом з тим, Відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що ним вчинялися будь-які дії, спрямовані на отримання реквізитів Позивача, зокрема: звернення безпосередньо до Позивача; звернення до нотаріуса з метою внесення коштів у депозит; звернення до банківських установ чи інших органів для виконання зобов`язання іншим способом; звернення до територіальних органів Держгеокадастру або інших органів з метою уточнення даних орендодавця. 
Більше того, Відповідач сам зазначає, що до 2024 року належним чином виконував свої зобов`язання за договором оренди, що свідчить про те, що реквізити Позивача були йому відомі або доступні.
Крім того, відсутні будь-які докази того, що Позивач ухилявся від отримання орендної плати або перешкоджав її сплаті. 
Таким чином, твердження Відповідача про відсутність реквізитів є суперечливими, непослідовними та спрямованими виключно на уникнення відповідальності за порушення договірних зобов`язань. 
Натомість, саме Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх обов`язків, що є порушенням умов договору та вимог чинного законодавства. 
Щодо звернення із претензією 
Відповідач зазначає, що претензія від 03.11.2025 р. не може вважатись належним виконанням позивачем своїх обов`язків, визначених ст. 148-1 ЗК України, оскільки згідно матеріалів справи вона не містить підпису позивача чи її представника, а також повноважень представника на надсилання відповідної претензії.
Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Зазначає, що зазначена вище претензія направлена 03.11.2025 року на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань адресу Відповідача, із залученням ордера на надання професійної правничої допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що підтверджується долученими до позовної заяви. 
При цьому, Відповідачем внаслідок власних дій не була отримана претензія, що стало підставою для звернення із позовною заявою. 
Щодо сплати орендної плати за 2024-2025 роки у березні 2026 року 
Відповідач зазначає, що уникаючи надмірного формалізму та підтверджуючи свою добросовісну поведінку та належне виконання своїх зобов`язань за договорами оренди - забезпечив сплату повіреною згідно з договором доручення особою відповідної суми орендної плати за реквізитами позивача, з відрахуванням податку на доходи та військового збору в сумі 11 958,00 грн. за 2024 та 2025 рік. 
Абзацом 2 статті 21 Закону України “Про оренду землі” встановлено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України ). 
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У даному випадку відповідачем допущено саме неналежне виконання зобов`язання, оскільки орендна плата за 2024–2025 роки була внесена лише у березні 2026 року, тобто із суттєвим простроченням, що прямо суперечить умовам договору. 
Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Пунктом 8 договору оренди землі передбачено, що орендна плата виплачується протягом року, остаточний розрахунок до 30 грудня. 
Так, сама по собі сплата орендної плати після істотного порушення строків її внесення не свідчить про належне виконання зобов`язання та не усуває факту такого порушення. 
Таким чином, систематична або тривала несплата орендної плати безумовно є таким істотним порушенням, оскільки орендна плата є основною метою укладення договору оренди для орендодавця. 
При цьому,факт прострочення є очевидним та підтвердженим самим Відповідачем. 
Окремо слід наголосити, що: сплата орендної плати у березні 2026 року охоплює зобов`язання за попередні роки (2024–2025), що свідчить про накопичення заборгованості, а не про належне та своєчасне виконання; така поведінка відповідача є реактивною (після відкриття провадження у справі), а не добросовісною та ініціативною; відповідач не надає жодних доказів несплата орендної плати зумовлена зумовлена обставинами непереборної сили або діями Позивача. 
Так, просить звернути увагу суду, що твердження Відповідача про добросовісність його поведінки спростовується обставинами фактичного виконання зобов`язання, оскільки сплата орендної плати була здійснена лише після відкриття провадження у справі. Така поведінка має реактивний характер, тобто є відповіддю на судовий спір, а не проявом належного та своєчасного виконання договірного обов`язку. 
Крім того, така поведінка суперечить змісту статті 526 ЦК України, яка встановлює обов`язок належного виконання зобов`язання відповідно до умов договору. Належність виконання включає не лише факт сплати, а й дотримання строків, визначених договором. Ігнорування цих строків протягом тривалого часу з подальшим погашенням заборгованості після відкриття провадження не може розцінюватися як належне виконання, адже така поведінка фактично означає виконання зобов`язання під тиском негативних процесуальних наслідків, а не внаслідок добровільного дотримання умов договору. 
Отже, здійснення відповідачем оплати лише після відкриття провадження у справі є свідченням ухилення від виконання зобов`язання до моменту виникнення реальної загрози застосування заходів судового захисту, що додатково підтверджує факт порушення умов договору оренди. 
Щодо відсутності систематичності порушень та недобросовісності Відповідача: 
Відповідно до змісту заперечень Відповідач вказує, що дотримуючись добросовісності сплатив орендну плату. 
У даному контексті звертає увагу, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань Позивач був вимушений звернутися за професійною правничою допомогою з метою досудового врегулювання спору, а в подальшому і до суду за захистом свого порушеного права. 
Так, у свою чергу, такий захист прав та інтересів Позивача спричинило додаткові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу та судові витрати. 
Зазначені обставини нівелюють будь-які твердження Відповідача про його добросовісність, оскільки добросовісна поведінка сторони передбачає таке виконання зобов`язань, яке не змушує іншу сторону нести додаткові витрати для відновлення свого права. 
Більше того, відповідно до загальних засад цивільного законодавства, зокрема принципів справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 3 ЦК України, саме сторона, яка порушила зобов`язання, повинна нести негативні наслідки такого порушення . 
У даному випадку такими наслідками є не лише сам факт судового спору, а й фінансове навантаження на Позивача, якого можна було б уникнути за умови належного та своєчасного виконання договору. 
Таким чином, необхідність звернення Позивача за правничої допомогою, а далі до суду та понесення судових витрат є прямим наслідком протиправної поведінки Відповідача та додатково підтверджує відсутність у його діях ознак добросовісності. 
Крім того, заслуговує на увагу й та обставина, що навіть за твердженнями самого Відповідача, подібні ситуації з неналежним виконанням ним своїх зобов`язань вже мали місце раніше. 
Зокрема, Позивач і раніше був змушений звертатися до суду з метою захисту своїх прав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди
Зазначене свідчить про систематичний характер порушень з боку Відповідача, а не про поодинокий чи випадковий випадок прострочення. 
Така поведінка виключає можливість її оцінки як добросовісної та підтверджує систематичну та стійку тенденцію до ігнорування договірних зобов`язань. 
Систематичність порушень має істотне правове значення, оскільки відповідно до правової позиції судової практики, саме повторюваність та тривалість невиконання зобов`язань свідчить про істотність порушення договору в розумінні статті 651 ЦК України. 
Враховуючи викладені обставини, з огляду на те, що Відповідач не вперше допускає порушення умов договору, а Позивач змушений систематично вдаватися до судового захисту своїх прав, наявні всі підстави вважати такі порушення істотними та такими, що виправдовують розірвання договору оренди. 
Щодо повіреного ТОВ «Солар Стар Агро». 
Також слід звернути увагу, що відповідно до правової природи договору доручення, передбаченої статтями 1000–1004 ЦК України, повірений діє від імені та в інтересах довірителя, однак це не змінює суб`єкта основного зобов`язання. Відтак, навіть у разі здійснення платежу третьою особою, відповідальність за належне та своєчасне виконання зобов`язання несе саме відповідач як сторона договору оренди. 
Більше того, відсутність належних доказів уповноваження ТОВ «Солар Стар Агро» саме на виконання грошового зобов`язання за договором оренди (а не лише загального договору доручення) виключає можливість визнання такого виконання належним у розумінні статті 526 ЦК України. 
Таким чином, дії Відповідача щодо сплати орендної плати із значним порушенням строків, а також лише після ініціювання судового розгляду, не можуть бути розцінені як добросовісне виконання зобов`язання та не спростовують факту істотного порушення умов договору оренди, що є самостійною підставою для його розірвання. 
Оскільки в силу договірних правовідносин саме між Позивачем та Відповідачем, обов`язок сплати орендної плати покладений саме на Відповідача відповідно до договору оренди землі, відтак посилання Відповідача на повіреного ТОВ «Солар Стар Агро» є безпідставним та необґрунтованим.
Просить долучити дане пояснення на відповідь на відзив до матеріалів справи № 523/27177/25. Врахувати викладені у додаткових поясненнях аргументи та заперечення щодо заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське". Розірвати Договір оренди землі № 040785600295, укладений 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське”. Відшкодувати збитки, завдані невиконанням умов Договору оренди землі № 040785600295, укладений 01.01.2007 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Селищанське”, у розмірі 189 777 грн 43 коп. (а.с. 122-126).

Ухвалою суду від 03.04.2026 підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" про розірвання договору оренди землі та відшкодування збитків, закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася.
В судовому засіданні представник позивачки адвокат Штуць Н.Г. просила позовну заяву задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. 
В судовому засіданні представник відповідача Цвігун В.В. заперечував проти позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити з підстав, наведених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.

Досліджені судом письмові докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини справи.
ОСОБА_2 була власницею земельної ділянки площею 1,8524 га із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047 та цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Селищенської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 18, 22-23).
01.01.2007 між ОСОБА_2 (орендодавець) та СВК "Селищанський" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047. Вказаний договір зареєстрований у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у державному реєстрі земель 22.10.2007 вчинено запис за № 040785600295. За умовами договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,8524 га, нормативна грошова оцінка якої складає 20701,37 грн. Договір укладено строком на 5 років, після закінчення якого орендар має переважне право поновлення його на новий строк (п. 5 договору). Орендна плата 1,5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки у грошовому виразі 310,52 грн, яка виплачується протягом року, останній розрахунок до 30 грудня поточного року (п. 6, 8 договору). Пунктом 25 договору передбачено право орендаря передавати земельну ділянку або її частину в суборенду без зміни її цільового призначення та додаткового погодження з орендодавцем(а.с. 24-26).
У результаті підписання Договору оренди землі був складений Акт про прийом та передачу земельної ділянки від 22.10.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 земельну ділянку передала, а ОСОБА_3 земельну ділянку прийняв (а.с.19). 
В подальшому до вказаного договору оренди між ОСОБА_2 та ТОВ "Селищанське" укладено ряд додаткових угод, якими змінювались розмір орендної плати та строк дії договору, із залишенням незмінними інших умов договору. Востаннє додаткову угоду укладено 27.07.2015, у якій орендодавець ОСОБА_2 та орендар ТОВ "Селищанське" дійшли згоди продовжити до 22 жовтня 2030 року дію договору від 22.10.2007 № 040785600295 оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047, із нормативною грошовою оцінкою 53710,85 грн, та змінити розмір орендної плати на 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки(а.с. 20, 27, 27 зворот). 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 40 від 26.01.2022 спадкоємицею належної ОСОБА_2 земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047 є її донька ОСОБА_1 , яка 26.01.2022 здійснила реєстрацію свого права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 13, 13 - зворот).
03.11.2025 за № 13119403-1 адвокатом в інтересах ОСОБА_1 направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" претензію в межах досудового врегулювання спору щодо відшкодування збитків, завданих ТОВ "Селищенське" шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором оренди землі №040785600295 від 01.01.2007 року у розмірі 189 777 грн 43 коп. Розірвання договору оренди землі №040785600295 від 01.01.2007року. Розірвання договороу оренди землі з кадастровим номером 0524585600:01:006:0047, укладеного між ТОВ "Селищанське" та ПП "Юхимівське" (а.с. 28-30).
ОСОБА_1 у 2023 році зверталась разом з іншими орендодавцями до суду із позовною заявою про розірвання договору оренди із ТОВ "Селищанське", за результатами розгляду якої 03.01.2024 Тиврівським районним судом Вінницької області відкрито провадження у цивільній справі № 145/2567/23 (а.с. 82, 88-90). 
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.02.2024 цивільну справу № 145/2567/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Селищанське" про розірвання договору оренди землі об`єднано в одне провадження з іншими цивільними справами та цивільну справу обліковано за № 145/2398/23 (а.с. 86-87). 
23.07.2024 представником позивачів у об`єднаній цивільній справі № 145/2398/23, у т.ч. і ОСОБА_1 , до суду подано заяву про відмову позивачів від позову, у якій зазначено, що грошові кошти за договорами оренди земельних ділянок, що укладені між ними та ТОВ "Селищанське" позивачі фактично отримали в повному обсязі по 2023 рік включно. Виплати орендної плати проводилися в тому числі ПП "Юхимівське" як суборендарем від імені ТОВ "Селищанське" та за його згодою, що підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області у справі № 152/1261/22, яке залишене в силі апеляційною та касаційною інстанцією. На підставі викладеного позивачі заявили про відсутність з їх сторони будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ТОВ "Селищанське" з приводу виконання договорів оренди землі та укладених на підставі них договорів суборенди з ПП "Юхимівське" (а.с. 84-85). 
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.09.2024 прийнято відмову позивачів від позову та провадження у цивільній справі № 145/2398/23 закрито (а.с. 83). 
Відповідно до платіжної інструкції № 97 від 25.12.2024 ТОВ "Селищанське" здійснило на рахунок АТ "Укрпошта" платіж в розмірі 191910,78 грн з призначенням платежу: сума переказів для оплати орендної плати за земельні паї за 2024 р. зг. реєстру від 25.12.2024 згідно договру 051023-23 від 05.10.2023 (а.с. 75-78). 
Відповідно до платіжної інструкції №1491 від 23.12.2025 ТОВ "Солар Стар Агро" здійснило на рахунок АТ "Укрпошта" платіж в розмірі 137250 грн з призначенням платежу: реєстровий переказ коштів без відкриття рахунку "Реєстровий переказ" згідно договору №161225-40Е від 17.12.2025. Крім цього, згідно платіжних інструкцій № 1492 та 1493 від 23.12.2025 сплачено ПДФО та військовий збір (а.с. 79-81). 
Відповідно до платіжної інструкції № 1778 від 25.03.2026 ТОВ "Солар Стар Агро" перераховано ОСОБА_1 орендну плату за земельну ділянку 0524585600:01:006:0047 за 2024, 2025 роки від ТОВ "Селищанське" згідно доручення № 25.40901.ДЮ від 02.09.2025 в загальній сумі 11958 грн. Крім цього, згідно платіжних інструкцій № 1776 та 1777 від 25.03.2026 сплачено ПДФО та військовий збір (а.с. 105-107).
Згідно наданого відповідачем реєстру поштових відправлень ТОВ "Селищанське" навпроти прізвища ОСОБА_2 значиться - номер переказу: 4284171296, дата: 30.12.2024, сума: 5978,99 грн, статус: готовий до виплати (а.с. 139).
Згідно наданого відповідачем реєстру поштових відправлень "Солар 2025" навпроти прізвища ОСОБА_1 значиться - оплата оренди земельних паїв, сума: 5978,99 грн, статус доставки та виплати: ні (а.с. 140).

Надаючи оцінку дослідженим у справі доказам та встановленим на їх підставі правовідносинам суд застосував наступні норми права.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень статей 76 - 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з положеннями статей 78 - 80 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 1, 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Згідно з положеннями ст. 395, 397, 398 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема, право володіння. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Відповідно до ст. 407, 408, 409, 410 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і фізичною особою, юридичною особою (далі - землекористувач). Строк договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб встановлюється договором і не може перевищувати 50 років. Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Власник земельної ділянки зобов`язаний не перешкоджати землекористувачеві у здійсненні його прав. Землекористувач має право володіти та користуватися земельною ділянкою в повному обсязі відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 509, 510 ЦК України Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з положеннями ст. 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Частинами 1 та 2 статті 528 ЦК України передбачено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори або на рахунок ескроу в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.
Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до положень ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
Відповідно до положень ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 614, ст. 616 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст. 628, 629, 631, 632 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 759, ч. 1, 3 ст. 760, ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762, ч. 1 ст. 763 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно з ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Положеннями ст. 90 ЗК України передбачено, що Власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч. 1, 4, 8, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи або особи, які використовують земельні ділянки на праві емфітевзису. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Частиною 3 ст. 148-1 ЗК України визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. 
Відповідно до ч. 4 ст. 148-1 ЗК України внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 3, 4, 5 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду.
Відповідно до положень ст. 13, ч. 1, 4 ст. 16, ст. 17, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
Абзацом 5 частини 1 статті 24 та абзацом 7 частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Частиною 5 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. 

Висновки суду за результатами розгляду спору.
Судом установлено, що 01.01.2007 між ОСОБА_2 (орендодавець) та СВК "Селищанський" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047. Вказаний договір зареєстрований у Тиврівському відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у державному реєстрі земель 22.10.2007 вчинено запис за № 040785600295. За умовами договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,8524 га, нормативна грошова оцінка якої складає 20701,37 грн. Договір укладено строком на 5 років, після закінчення якого орендар має переважне право поновлення його на новий строк (п. 5 договору). Орендна плата 1,5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки у грошовому виразі 310,52 грн, яка виплачується протягом року, останній розрахунок до 30 грудня поточного року (п. 6, 8 договору). Пунктом 25 договору передбачено право орендаря передавати земельну ділянку або її частину в суборенду без зміни її цільового призначення та додаткового погодження з орендодавцем. В подальшому до вказаного договору оренди між ОСОБА_2 та ТОВ "Селищанське" укладено ряд додаткових угод, якими змінювались розмір орендної плати та строк дії договору, із залишенням незмінними інших умов договору. Востаннє додаткову угоду укладено 27.07.2015, у якій орендодавець ОСОБА_2 та орендар ТОВ "Селищанське" дійшли згоди продовжити до 22 жовтня 2030 року дію договору від 22.10.2007 № 040785600295 оренди земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047, із нормативною грошовою оцінкою 53710,85 грн, та змінити розмір орендної плати на 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.01.2022 спадкоємицею належної ОСОБА_2 земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047 є її донька ОСОБА_1 , яка 26.01.2022 здійснила реєстрацію свого права власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Отже, відповідно до положень ч. 1 ст. 148-1 ЗК України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки ОСОБА_2 за чинним договором оренди від 22.10.2007 № 040785600295 земельної ділянки із кадастровим номером 0524585600:01:006:0047, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ "Селищанське". При цьому, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до ОСОБА_1 в порядку спадкування не є підставою для зміни умов або припинення договору, оскільки такі дії не передбачено договором оренди землі. 

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає наступне.
Як вбачається із долучених відповідачем до справи матеріалів ОСОБА_1 у 2023 році зверталась разом з іншими орендодавцями до суду із позовною заявою про розірвання договору оренди із ТОВ "Селищанське", за результатами розгляду якої 03.01.2024 Тиврівським районним судом Вінницької області відкрито провадження у цивільній справі № 145/2567/23. 
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.02.2024 цивільну справу № 145/2567/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Селищанське" про розірвання договору оренди землі об`єднано в одне провадження з іншими цивільними справами та цивільну справу обліковано за № 145/2398/23. 
23.07.2024 представником позивачів у об`єднаній цивільній справі № 145/2398/23, у т.ч. і ОСОБА_1 , до суду подано заяву про відмову позивачів від позову, у якій зазначено, що грошові кошти за договорами оренди земельних ділянок, що укладені між ними та ТОВ "Селищанське" позивачі фактично отримали в повному обсязі по 2023 рік включно. Виплати орендної плати проводилися в тому числі ПП "Юхимівське" як суборендарем від імені ТОВ "Селищанське" та за його згодою, що підтверджується рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області у справі № 152/1261/22, яке залишене в силі апеляційною та касаційною інстанцією. На підставі викладеного позивачі заявили про відсутність з їх сторони будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ТОВ "Селищанське" з приводу виконання договорів оренди землі та укладених на підставі них договорів суборенди з ПП "Юхимівське". 
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.09.2024 прийнято відмову позивачів від позову та провадження у цивільній справі № 145/2398/23 закрито.
Вказані обставини визнаються сторонами у справі.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Частиною 2 статті 256 ЦПК України визначено наслідки закриття провадження у справі для позивача, у тому числі у разі відмови від позову та прийняття її судом, а саме заборону звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Таким чином, посилання позивачки у своїй позовній заяві на несплату їй орендної плати відповідачем впродовж 2020-2023 років як підставу для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки є необґрунтованими.

Щодо посилання позивачки на несплату їй орендної плати відповідачем впродовж 2024-2025 років як підставу для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки суд зазначає наступне.
Частиною 5 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.
Частиною 3 ст. 148-1 ЗК України визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. 
Тобто, визначеному пунктом "в" частини 1 статті 96 та абзацом 7 частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" обов`язку орендаря (землекористувача) земельної ділянки своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку новому власнику, корелює обов`язок нового власника повідомити орендаря у місячний строк з дня набуття права власності про зміну власника земельної ділянки у формі та в порядку, визначеному ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України. 
Доказів надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення особисто під розписку орендарю повідомлення про зміну власника земельної ділянки із зазначенням платіжних реквізитів нового власника земельної ділянки позивачкою до позовної заяви не долучено та матеріали справи не містять. Водночас, відповідачем заперечується факт отримання такого повідомлення. 
Отже, позивачкою не доведено факт виконання нею вимог ч. 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України після набуття нею права власності на спірну земельну ділянку, що позбавило відповідача можливості виконати його обов`язок щодо своєчасної сплати орендної плати на рахунок нового власника. В даному випадку позивачкою не доведено наявність вини відповідача у систематичній несплаті орендної плати, оскільки така несплата стала наслідком бездіяльності позивачки щодо виконання вимог ч. 3 ст. 148-1 ЗК України. Тобто, в даному випадку відбулось прострочення кредитора, що, згідно ч. 4 ст. 612 ЦК України, виключає прострочення боржника.
Посилання представника позивачки на здійснення виплати орендної плати у 2020-2023 роках як на факт поінформованості відповідача про зміну власника земельної ділянки, суд не приймає, оскільки в раніше згаданій заяві представника позивачів про відмову від позову у цивільній справі № 145/2398/23 зазначено, що грошові кошти за договорами оренди земельних ділянок, що укладені між ними та ТОВ "Селищанське" позивачі, у тому числі ОСОБА_1 , фактично отримали в повному обсязі по 2023 рік включно. Виплати орендної плати проводилися в тому числі ПП "Юхимівське" як суборендарем від імені ТОВ "Селищанське". На підставі викладеного позивачі заявили про відсутність з їх сторони будь-яких майнових та/або немайнових претензій до ТОВ "Селищанське" з приводу виконання договорів оренди землі та укладених на підставі них договорів суборенди з ПП "Юхимівське". Тобто, виплату власникам земельних ділянок у вказаний період здійснювало ПП "Юхимівське" як суборендар земельних ділянок.
Суд також звертає увагу, що претензія на адресу відповідача скерована представником позивача 03.11.2025 та даний позов подано 16.12.2025, тобто до закінчення встановлених договором оренди землі строків сплати орендної плати, які встановлено до 30 грудня кожного року. Тобто, на момент подання претензії та подання позовної заяви оренда плата з порушенням строків її сплати не сплачена лише за 2024 рік, що виключає таку умову для розірвання договору оренди як систематичне порушення умов договору. Водночас, як зазначено представником відповідача, після відкриття провадження у даній справі, ознайомлення із матеріалами справи та виявлення у ній претензії із реквізитами позивачки, відповідачем одразу вжито заходів щодо сплати орендної плати за 2024-2025 роки, про що надано відповідну платіжну інструкцію № 1778 від 25.03.2025 про перерахування ОСОБА_1 орендної плати за 2024, 2025 роки в загальній сумі 11958 грн (а.с. 106). Отримання вказаних коштів не заперечується стороною позивачки. До цього, у зв`язку з відсутністю повідомлення про зміну власника земельної ділянки та відповідних платіжних реквізитів нового власника, виплата грошових коштів за оренду земельної ділянки за спірним договором здійснювалась шляхом пересилання через АТ "Укрпошта", докази чого надані відповідачем. Тобто, відповідачем вживались заходи щодо своєчасної виплати орендної плати. 
Враховуючи наведене, встановивши дійсні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, застосовуючи до визначених правовідносин норми процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки, як і відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості за спірним договором оренди земельної ділянки та збитків, завданих невиконанням його умов.

Розподіл судових витрат:
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачкою ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 1897,77 грн, що підтверджено квитанцією ID: 8355-8631-7023-8328 від 12.12.2025 (а.с. 1). 
Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять. 
За результатами розгляду даної справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 . З урахуванням вказаних висновків суду сплачений ОСОБА_1 судовий збір за подану нею позовну заяву слід залишити за нею.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селищанське" про розірвання договору оренди землі та відшкодування збитківвідмовити.
Судові витрати залишити за позивачкою  ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 03 липня 2026 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Селище Тиврівського району Вінницької області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Селищанське", місцезнаходження: вул. Ганса Германа, буд. 1/5, м. Одеса Одеської області, ЄДРПОУ 03734760 

Суддя   Патраманський І. І.