ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/1452/25 	

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кудряшової Ю.В. 
секретар судового засідання: Воробйова І.Г.
за участю представників сторін:
від прокуратури: Слівінський О.О. - діє на підставі службового посвідчення №071193 від 01.03.2023;
від позивача: не прибув; 
від відповідача: Рудзей Ю.В. - адвокат, діє на підставі ордеру серії АМ №1131103 від 16.07.2025. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Виконувача обов`язків керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Стриївської сільської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" 
про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю, стягнення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 37 393,82 грн. 

Прокурор звернувся до суду з позовом про:
- визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 23.09.2022 до Договору № 293-Т на закупівлю електричної енергії від 19.08.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Стриївською сільською радою Звягельського району;
- визнання недійсною додаткової угоди № 3 від 26.09.2022 до Договору № 293-Т на закупівлю електричної енергії від 19.08.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Стриївською сільською радою Звягельського району;
- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" на користь позивача надмірно сплачені грошові кошти в сумі 37 393,82 грн.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
17.11.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 спір у якій є подібним правовідносинам у даній справі.
15.12.2025 через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.
28.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що діючим законодавством України, що регулює діяльність органів прокуратури, не встановлено повноважень здійснювати фінансовий контроль за виконанням тендерних закупівель та встановлювати при цьому порушення у сфері закупівель. 
Також, на думку відповідача, позиція прокуратури ґрунтується лише на проведені моніторингу відкритих торгів в електронній системі публічних закупівель Prozorro, щодо Договору № 293-Т від 19.08.2022, укладеного між Стриївською сільською радою та ТОВ "ЖОЕК" з додатковими угодами. При цьому, без проведення відповідної перевірки та висновку Держаудитслужби України (як органу фінансового контролю), прокуратура робить безпідставний самостійний висновок, що вказані додаткові угоди суперечать вимогам Закону України "Про публічні закупівлі".
Водночас, відповідач зазначив, що прокурором не надано належних та допустимих доказів, що уповноважений орган - Стриївська сільська рада не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. Отже, звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави є безпідставним.
Ухвалою суду від 28.01.2026 господарський суд клопотання ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (вх. № 01-44/3688/25 від 17.11.2025) про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи 920/19/24 залишив без розгляду враховуючи наступне.
Згідно відомостей з ЄДРСР 15.12.2025 опубліковано повний текст постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, якою касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" залишено без задоволення; постанову Північного апеляційного господарського суду від 08 жовтня 2024 року та рішення Господарського суду Сумської області від 26 червня 2024 року у справі № 920/19/24 залишено без змін. Таким чином необхідність у розгляді клопотання про зупинення провадження у справі станом на 28.01.2026 стала недоцільною.
Також ухвалою від 28.01.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
15.05.2026 від відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить перейти зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження для вчинення відповідних процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження; зупинити провадження у даній справі до закінчення розгляду Конституційним Судом України справи № 3-78/20269(178/26) та оприлюднення повного тексту рішення.
В обґрунтування клопотання заявник вказує, що 08.05.2026 ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" стало відомо про відкриття Другою колегією суддів Другого сенату Конституційного Суду України конституційного провадження у справі № 3-78/20269(178/26) за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі". Питання, пов`язані із конституційним провадженням у вказаній справі, підлягають розгляду на засіданні Другого сенату Конституційного Суду України.
Відповідач зазначає, що ухвала про відкриття конституційного провадження у відкритому доступі відсутня, у зв`язку з чим на підтвердження факту відкриття такого провадження до матеріалів справи долучено роздруківку з офіційного сайту Конституційного Суду України.
Як вбачається із відомостей, розміщених на веб-порталі Конституційного Суду України (https://ccu.gov.ua/novyna/6-travnya-vidbulysya-zasidannya-senativ-ta-kolegiy-suddiv-rozglyadaly-spravy-za) встановлено, що суб`єкт права на конституційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням щодо перевірки на відповідність частині першій статті 8, частині четвертій статті 13, частинам першій, четвертій статті 41, частині першій статті 42, пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України (конституційність) пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922–VІІІ зі змінами, який встановлює можливість зміни істотних умови договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі щодо збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків.
Товариство твердить, що внаслідок застосування оспорюваних приписів порушено його права: на мирне володіння майном як складника права приватної власності (частини перша, четверта статті 41 Конституції України); на здійснення підприємницької діяльності на засадах економічно доцільності (частини перша, третя статті 42 Конституції України), а також порушує принцип верховенства права в аспекті юридичної визначеності (частина перша статті 8 Конституції України), принцип рівності суб`єктів права власності і господарювання перед законом (частина четверта статті 13 Конституції України).
Відносно загаданого клопотання господарський суд вважає за необхідне вказати таке.
За приписами частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічні за змістом положення щодо строку втрати чинності актом (його окремими положеннями) містяться у частині першій статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII (далі - Закон № 2136-VIII).
Отже правова позиція КСУ, в разі ухвалення такого рішення, щодо неконституційності приписів пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922–VІІІ (конституційне провадження у справі № 3-78/20269(178/26)) матиме пряму дію у часі і може бути застосована до правовідносин, що виникли або принаймні тривали після ухвалення КСУ відповідного рішення.
За наведених обставин, суд вважає, що клопотання ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" про перехід зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження та зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Також слід відзначити, що прокурор в судовому засіданні зазначив, що в прохальній частині позову допущено описку при зазначенні дати укладення додаткової угоди № 2, так вірною датою є - 23.09.2022.
Позивач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного листа.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.
Заслухавши прокурора та представника відповідача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до опублікованого на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель оголошення про проведення процедури закупівлі UA-2022-08-01-001241-а Стриївською сільською радою оголошено спрощену процедуру відкритих торгів за предметом ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія (електрична енергія на 2022 рік), очікуваною вартістю 550 000 грн.
Тендерні пропозиції для участі у торгах подало тільки ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" з остаточною ціновою пропозицією 543 780,60 грн.
На цій підставі, 19.08.2022 між ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Стриївською сільською радою укладено договір на закупівлю електричної енергії № 293-Т (Договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.п. 3.1. Договору). 
Період постачання електроенергії - до 31.12.2022 включно (п.п. 3.5 Договору).
Відповідно до п. 2 Договору його істотними умовами є предмет, ціна та строк дії. Істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зазначених у ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Ціна цього Договору становить 543 780,60 грн., у тому числі ПДВ - 90 630,10 грн. (п.п. 5.1 Договору).
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зміна ціни за одиницю товару може здійснюватися не більше ніж на 10%, у разі коливання ціни такого товару на ринку (п.п. 5.4 Договору).
Відповідно до п.п. 13.7. Договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватись після його після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, що передбачені ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Згідно з п.п. 15.8. Договору зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання Стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (далі - РНД) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні "ОЕС України" та оприлюднені на офіційному веб-сайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет: https://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії". У якості документального підтвердження даних, Сторонами визнаються, зокрема, завірені належним чином копії (роздруківки з веб-сайту) звітів про результати роботи РДН/ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП "Оператор ринку" https://www.oree.com.ua/index.php/web/772 або інші документом органом, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.
Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) і залишається незмінною до його завершення.
Відповідно до комерційної пропозиції, яка є додатком № 1 до Договору на закупівлю електричної енергії від 19.08.2022 № 293-Т, ціну електричної енергії, за 1 кВт/год, з урахуванням тарифу на передачу та ПДВ, встановлено на рівні 3,954768 грн. Обсяг постачання визначено на рівні 137 500 кВт/год.
Пунктом 9 комерційної пропозиції встановлено термін дії договору: до 31.12.2022.
Постановою НКРЕКП від 01.12.2021 № 2454, яка набрала чинності з 01.01.2022, ПрАТ "НЕК "Укренерго" на 2022 рік встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 345,64 грн/МВт*год (без урахування податку на додану вартість) та структуру тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно.
Саме таку вартість послуги на передачу електричної енергії закладено Постачальником до ціни електроенергії у своїй тендерній пропозиції - 0,34564 грн.
Крім того, згідно з додатком 2 до Договору "Договірні величини споживання електричної енергії" загальний обсяг постачання електричної енергії становить 137 500 кВт. Загальна вартість договору склала 543 780,60 грн. Істотні умови Договору можуть змінюватись у випадках, визначених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Таким чином, вартість 1 кВт/год електроенергії за умовами Договору склала 3,954768 грн., у тому числі: вартість 1 кВт електроенергії (без врахування тарифу на послуги з передачі та ПДВ) - 2,95 грн., тариф на послуги з передачі - 0,34564 грн., 20% ПДВ - 0,659128 грн.
В подальшому, між сторонами укладено 6 додаткових угод до Договору.
Так, Додатковою угодою від 22.09.2022 № 1 сторони дійшли згоди про збільшення ціни за 1 кВт/год електроенергії з 3,954768 грн. до 4,308414 грн. з ПДВ, тобто на 8,94 %, а вартість чистої електроенергії підвищено на 9,99 % (з 2,95 грн/кВт до 3,244708 грн/кВт).
Листом від 19.09.2022 № 1322 ТОВ «ЖОЕК» звернулось до Стриївської сільської ради з викладом необхідності підвищення ціни за одиницю товару на 9,99 % у зв`язку зі зростанням середньозваженої ціни на ринку електроенергії. На підтвердження зростання ціни на електричну енергію до вказаного листа додано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 13.09.2022 № 617-3/22.
З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми Договору до ціни за 1 кВт*год (п. 2 Додаткової угоди).
Пунктом 4 Додаткової угоди визначено, що остання розповсюджується на зобов`язання сторін починаючи з 01.09.2022.
Підвищення ціни електроенергії на 9,99 % не суперечило положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", станом на момент укладання додаткової угоди від 22.09.2022 № 1.
Водночас, наступного дня, листом від 20.09.2022 № 1349 ТОВ "ЖОЕК" знову звернулось до Стриївської сільської ради з викладом необхідності підвищення ціни за одиницю товару на 9,99 % у зв`язку зі зростанням середньозваженої ціни на ринку електроенергії. На підтвердження зростання ціни на електричну енергію до вказаного листа додано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 13.09.2022 № 617-1/22.
На підставі листа постачальника від 20.09.2022 № 1349 та довідки Харківської торгово-промислової палати від 13.09.2022 № 617-1/22 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 від 23.09.2022, якою вирішено збільшити ціну за 1 кВт/год електроенергії з 4,308414 грн. до 4,697389 грн. з ПДВ, тобто ще на 9,03 % від вартості, встановленої додатковою угодою від 22.09.2022 № 1, а вартість чистої електроенергії підвищено ще на 9,99 % (з 3,244708 грн/кВт до 3,568851 грн/кВт).
З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми Договору до ціни за 1 кВт*год (п. 2 Додаткової угоди №2).
Пунктом 4 вказаної додаткової угоди визначено, що остання розповсюджується на зобов`язання сторін починаючи з 10.09.2022.
Вчергове, ТОВ "ЖОЕК" звернулось до споживача з пропозицією підвищення ціни на електроенергію на 5,8 % 21.09.2022 листом № 1364. На підтвердження зростання ціни на електричну енергію до вказаного листа додано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 13.09.2022 №617-2/22.
На підставі листа Постачальника від 21.09.2022 № 1364 та довідки Харківської торгово-промислової палати від 13.09.2022 № 617-2/22 укладено додаткову угоду від 26.09.2022 № 3, якою сторони дійшли згоди про збільшення ціни за 1 кВт/год електроенергії з 4,697389 грн. до 4,945781 грн. з ПДВ, тобто ще на 5,29 %, від вартості, встановленої додатковою угодою від 23.09.2022 № 2, а вартість чистої електроенергії підвищено на 5,8 % (з 3,568851 грн/кВт до 3,775844 грн/кВт).
З урахуванням внесених змін, загальний обсяг товару зменшується у пропорційному співвідношенні загальної суми Договору до ціни за 1 кВт*год (п. 2 Додаткової угоди №3).
Пунктом 4 вказаної додаткової угоди визначено, що остання розповсюджується на зобов`язання сторін починаючи з 20.09.2022.
У подальшому, строк дії Договору продовжено на строк, необхідний для проведення процедури закупівлі на початку 2023 року в межах 20% вартості Договору від 19.08.2022 № 293-Т (Додаткова угода від 30.12.2022 № 4).
Додатковою угодою від 13.01.2023 № 5 визначено суму, що дорівнює 20% вартості договору - 108 756,12 грн., обсяг постачання - 21 990 кВт та строк дії угоди - до 28.02.2023.
Додатковою угодою від 25.01.2023 № 6 сторони дійшли згоди про внесення змін у Договір в частині зміни регульованих складових цін на електричну енергію на підставі Постанови НКРЕКП від 21.12.2022 № 1788 та Постанови НКРЕКП від 21.12.2022 № 1797, які набрали чинності з 01.01.2023.
Таким чином, за результатами укладання додаткових угод від 23.09.2022 № 2 та № 3 від 26.09.2022 до Договору сторонами, без врахування умов Додаткової угоди від 22.09.2022 № 1, якою й без того вже підвищено вартість електричної енергії (без врахування тарифу на послуги з передачі та ПДВ) на 9,99 %, загалом збільшено ціну електроенергії, без врахування тарифу на послуги з передачі та ПДВ на 15,7 %.
З метою захисту інтересів держави в особі позивача Звягельська окружна прокуратура звернулася до суду з даним позовом.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави у суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".
Частина 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У рішенні від 08.04.1999 N З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17 та від 08.02.2019 №915/20/18).
Як зазначає прокурор, правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес. Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призводить до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі", а також порушує основні принципи, передбачені ст.3 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо максимальної економії та ефективності на всіх стадіях закупівель.
Виплата коштів у зв`язку з укладенням оспорюваних додаткових угод зумовила втрату бюджетних коштів у розмірі 37 393,82 грн., що негативно вплинуло на видаткову частину бюджету, а тому є порушенням економічних інтересів держави, що відповідно до с т.131-1 Конституції України покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення та підтримання даного позову.
Так, Велика Палата Верховного Суду у п. 8.47 постанови від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 виснувала, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб - мешканців відповідної області. 
При цьому неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси відповідної територіальної громади.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Відтак, представництво прокурором інтересів держави у суді: по-перше, може бути реалізовано у виключних випадках, зокрема у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; по-друге, прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, зазначає орган, уповноважений державною здійснити відповідні функції у спірних правовідносинах; по-третє, прокурор повинен пересвідчитися, що відповідний державний орган не здійснює захисту інтересів держави (тобто, він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається), приміром, повідомити такий державний орган про виявлені порушення, а у разі не вчинення цим органом дій спрямованих на захист інтересів держави, представляти інтереси держави в суді відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", навівши відповідне обґрунтування цього.
Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У свою чергу, статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Так, оскільки спірна процедура закупівлі здійснювалася за рахунок коштів бюджету Стриївської сільської ради, саме на останню покладаються функції контролю за ефективністю їх витрачання і Стриївська сільська рада є тим органом, який уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах.
За приписами ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.
З матеріалів справи вбачається, що Звягельською окружною прокуратурою скеровано на адресу Стриївської сільської ради лист від 22.10.2025 №54-84-4637вих-25 (а.с. 95-103) з метою з`ясування питання самостійного вжиття органом місцевого самоврядування заходів для відновлення порушених інтересів держави. 
Разом з цим, Звягельська окружна прокуратура повідомила, що в разі невжиття заходів до захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, окружною прокуратурою до ТОВ "ЖОЕК" самостійно буде пред`явлено позов про стягнення до місцевого бюджету надмірно сплачених коштів.
У відповідь на вказаний лист, Стриївська сільська рада повідомила про відсутність можливості самостійно звернутись до суду з позовом у зв`язку з відсутність достатніх коштів для сплати судового збору та судових витрат (лист за вих. № 1023 від 23.10.2025 - а.с. 104).
При цьому суд враховує, що Стриївська сільська рада, з дня отримання інформації щодо вчиненого порушення, позов на захист інтересів держави у спірних правовідносинах до суду не подала.
Таким чином, орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованим про їх порушення, проявив пасивність та не вжив протягом розумного строку жодних дій для захисту інтересів держави, тим самим допустивши невиконання покладених на нього функцій. 
Відповідно до п. 37-40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу.
Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
З наведеного вбачається, що самого факту не звернення до суду з позовом в інтересах держави уповноваженого органу, що був завчасно повідомлений про наявність порушень інтересів держави незалежно від причин не звернення та їх поважності, достатньо для висновку про його бездіяльність, а отже і неналежне здійснення захисту порушених інтересів держави, тому у даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.
Суд встановив, що прокурором дотримано вимоги ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та враховуючи не вчинення визначеним прокурором в якості позивача органом заходів щодо захисту порушених інтересів держави та те, що право на судовий захист в силу ст. 64 Конституції України, ст. 4 ГПК України не може бути обмежене, суд вважає, що прокурор правомірно звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Стриївської сільської ради.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За частиною другою статті 189 Господарського кодексу України (далі - ГК України - чинний на час виникнення спірних відносив) ціна є істотною умовою господарського договору.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку нівелюється мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.
Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.
Варто зазначити, що оспорювані додаткові угоди були укладені сторонами у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії на ринку, про що зазначено в самих угодах. В обґрунтування такого коливання подано цінові довідки Харківської торгово-промислової палати. 
При цьому, суд зазначає, що цінові довідки торгово-промислової палати за своїм змістом та суттю є лише документами довідково-інформаційного характеру, а тому не можуть слугувати належним доказом факту коливання ціни на електричну енергію, оскільки не містять відомостей щодо динаміки ціни на електроенергію, в них відсутній аналіз вартості ціни станом на дату укладення Договору та кожної з додаткових угод чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електроенергії на ринку у звітному періоді, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Так, за наведеними нижче Актами приймання-передачі електричної енергії Стриївській сільській раді поставлено електричну енергію за ціною за 1 кВт*год. дорожче ніж 4,308414 грн. (з ПДВ).
Так, відповідно до Актів приймання-передачі електричної енергії, підписаних за період з вересня по грудень 2022 року включно постачальником поставлено 58671 кВт/год електричної енергії, за що ним було отримано, за рахунок бюджетних кошів та відповідно до умов додаткової угоди від 26.09.2022 № 3 (ціна 1 кВт/год - 4,945781 грн.) - 290 172,78 грн.
Проте, за умовами додаткової угоди від 22.09.2022 № 1 такий обсяг поставки відповідає сумі 252778,96 грн. (4,308414 грн. * 58671 кВт/год), що свідчить про переплату у розмірі 37393,82 грн. (290172,78 грн. - 252778,96 грн.).
Таким чином, внаслідок необґрунтованого підняття ціни згідно оспорюваних додаткових угод № 2 від 23.09.2022 та № 3 від 26.09.2022 до договору №293-Т, позивачем зайво сплачено ТОВ "ЖОЕК" 37 393,82 грн. (сума зайво сплачених згідно Актів приймання-передачі електроенергії та документів про оплату.
Враховуючи наведене, оспорювані додаткові угоди є такими, що укладені за відсутності належного документального підтвердження, що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Також слід додати, що такі додаткові угоди передбачають загальне збільшення ціни товару (яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі) більш, ніж на 10%, що суперечить приписам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювані додаткові угоди до договору № 293-Т від 19.08.2022 суперечать наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" та підлягають визнанню недійсними.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Як зазначалося раніше, додаткові угоди № 2 від 23.09.2022 та № 3 від 26.09.2022 до договору № 293-Т від 19.08.2022 є такими, що укладені за відсутності належного документального підтвердження, також що виключає підстави для зміни істотних умов договору про закупівлю, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Разом з тим, оскільки оскаржувані додаткові угоди до договору є недійсними, то відповідач повинен сплатити 37 393,82 грн. 
У відповідності до умов договору на закупівлю електричної енергії № 293-Т від 19.08.2022 сплата позивачем грошових коштів кореспондувала виникненню у учасника обов`язку поставити електричну енергію.
Оскільки оспорювані додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між позивачем та відповідачем щодо ціни електричної енергії, поставленої за договором № 293-Т від 19.08.2022, мали регулюватись умовами самого договору, а ціна електричної енергії мала б становити 4,308414 грн. за 1 кВт*год.
Таким чином, грошові кошти в сумі 37 393,82 грн. є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, а тому він зобов`язаний повернути їх позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.
Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ: 

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 23.09.2022 до Договору № 293-Т на закупівлю електричної енергії від 19.08.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Стриївською сільською радою Звягельського району.

3 Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 26.09.2022 до Договору № 293-Т на закупівлю електричної енергії від 19.08.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та Стриївською сільською радою Звягельського району.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, код ЄДРПОУ 42095943)
- на користь Стриївської сільської ради (11777, Житомирська область, Звягельський район, с. Стриєва, вул. Садова, 4, код ЄДРПОУ 04344067) 37 393,82 грн. надмірно сплачених грошових коштів. 

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10, код ЄДРПОУ 42095943)
- на користь Житомирської обласної прокуратури (10008, Україна, Житомирська обл., місто Житомир, вулиця Святослава Ріхтера, будинок 11, код ЄДРПОУ 02909950) 9 084,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.05.26 

Суддя Кудряшова Ю.В. 

Список розсилки:
1 - позивачу в Електронний кабінет
2 - відповідачу в Електронний кабінет
3 - Звягельській окружній прокуратурі в Електронний кабінет
4 - Житомирській обласній прокуратурі в Електронний кабінет