ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м.Черкаси Справа № 925/779/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шевченка 132", м.Черкаси, бул.Шевченка,132
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєрош", м.Черкаси, вул.Смілянська,2, літ.А-10
про стягнення 140716,71 грн заборгованості зі сплати внесків на утримання (управління) будинком, 
за участю повноважних представників сторін:
від позивача: участі не брав; 
від відповідача: Харченко О.М. – адвокат – за ордером. 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шевченка 132" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєрош" з вимогами про стягнення 140716,71 грн заборгованості зі сплати внесків на утримання (управління) будинку, зокрема: 98482,95 грн основного боргу, 23370,58 грн інфляційних втрат, 3911,18 грн – 3% річних, та відшкодування судових витрат.
Ухвалами суду: від 07.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судове засідання 28.08.2025; від 28.08.2025 задоволено клопотання відповідача та постановлено здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 11.09.2025; від 11.09.2025 задоволено клопотання відповідача, проведення підготовчого засідання відкладено на 20.10.2025; від 20.10.2025 проведення підготовчого засідання відкладено на 11.11.2025; від 11.11.2025 проведення підготовчого засідання відкладено на 26.11.2025. 
25.11.2025 за вх.№17480/25 від позивача надійшла заява від 25.11.2025 про долучення до матеріалів справи копію листа КП "Соснівська СУБ" про припинення обслуговування з 01.10.2017 багатоквартирного будинку за адресою м.Черкаси, бульв.Шевченка, 132 та копію акту про списання будинку за адресою м.Черкаси, бульв.Шевченка, 132, підписаного 30.09.2017.
26.11.2025 за вх.№17554/25 від позивача надійшло клопотання від 26.11.2025 про приєднання доказів, в якому просить суд поновити строк для подання доказів у справі №925/779/25 та приєднати до матеріалів справи копію витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якого вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 7110136700:04:012:0080 з додатком до нього виділена під розміщення житлового будинку по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси, а також копії податкових декларацій про сплату податку на землю.
Проведення підготовчого засідання 26.11.2025 відкладено на 11.12.2025. 
11.12.2025 за вх.№18523/25 від позивача надійшла заява від 11.12.2025 про проведення підготовчого засідання за відсутності представника позивача, проти переходу до розгляду справи по суті не заперечує, однак витребувані судом документи у справу не подані. 
З огляду на відключення у Господарському суді Черкаської області електромережі відповідно до Графіку погодинного відключення електричної енергії по електричних мережах Черкаської області, підготовче засідання 11.12.2025 не відбулось та його проведення відкладено на 05.01.2026.
Підготовче провадження закрито 05.01.2026 і розгляд справи в судовому засіданні призначено на 21.01.2026.
В проведенні судового засідання 21.01.2026 оголошена перерва до 04.02.2026.
04.02.2026 в розгляді справи оголошена перерва до 18.02.2026.
18.02.2026 проведення судового засідання відкладено на 04.03.2026. 
04.03.2026 проведення судового засідання відкладено на 19.03.2026.
19.03.2026 проведення судового засідання відкладено на 20.04.2026.
20.04.2026 в судовому засіданні оголошена перерва до 04.05.2026.
04.05.2026 проведення судового засідання відкладено на 18.05.2026.
18.05.2206 суд перейшов до стадії підготовки та ухвалення судового рішення з його проголошенням 03.06.2026.
За результатами судового розгляд в судовому засіданні 03.06.2026 проголошено та приєднано до справи вступну та резолютивну частину судового рішення відповідно до приписів ст.ст.233, 240 ГПК України. 
Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини: 
14.05.2016 на установчих зборах співвласників багатоквартирного житлового будинку по бульвару Шевченка, 132 в м.Черкаси вирішено об`єднати співвласників багатоквартирного житлового будинку з метою самостійного утримання та обслуговування власного житлового фонду (том 1 а.с.10-11). 
На загальних зборах співвласників, що відбулися 01.06.2016, вирішено об`єднатися та утворити ОСББ "Шевченка 132" та затвердити Статут товариства. Рішення про утворення ОСББ оформлено протоколом зборів від 01.06.2016. Примірник протоколу в справу не подано. 
Державна реєстрація ОСББ "Шевченка 132" проведена 24.06.2016.
Згідно положень Статуту ОСББ утворено власниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного житлового будинку по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси на підставі ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".
На загальних зборах співвласників від 27.07.2017 прийнято рішення про відмову від послуг Соснівської СУБ з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території та перехід на принципи самозабезпечення з утримання житлового фонду. Рішення зборів оформлено протоколом №3 від 27.07.2017. Цим же рішенням визначено розмір щомісячних внесків учасників ОСББ на його утримання. Стосовно власників нежитлових приміщень розмір внесків становить 2,45 грн/1 м2 площі приміщення (без послуги користування ліфтами) (том 1 а.с.12-13). 
Відповідачеві на праві приватної власності належить нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення загальною площею 267 м2 за адресою: бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси (магазин "Норд"). Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 261894871101. номер відомостей про речове право 20526346 – згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2025, номер інформаційної довідки 419560198 (том 1 а.с.24). 
Спірне нерухоме майно не є житловим приміщенням. 
Позивач вважає відповідача співвласником майна ОСББ "Шевченка 132", з відповідними права та обов`язками члена ОСББ згідно Статуту, в т.ч. з внесення внесків та платежів на утримання ОСББ. Первинних письмових правовстановлюючих документів про включення нерухомого майна магазину "Норд", входження окремої юридичної особи ТОВ "Лєрош" в склад засновників, членів, учасників ОСББ "Шевченка 132" – позивачем у справу не подано.
За розрахунками позивача – з жовтня 2017 року відповідач мав сплачувати на утримання ОСББ 654,15 грн/щомісячно. 
З березня 2018 року до сплати належить 801 грн/щомісячно (протокол зборів співвласників №4 від 27.01.2018. Затверджено ставку платежу 3 грн/1 м2 площі приміщення).
Згідно рішення зборів співвласників майна ОСББ від 14.06.2018 №5 затверджено разовий щорічний внесок співвласників у резервний/ремонтних фонд будинку в розмірі 7 грн/1 м2 площі приміщення. До сплати належало 1869 грн/щорічно. 
З серпня 2018 року до сплати належить 961,20 грн/щомісячно (протокол зборів співвласників №7 від 23.07.2018. Затверджено ставку платежу 3,60 грн/1 м2 площі приміщення).
З лютого 2022 року до сплати належить 1228,20 грн/щомісячно (протокол зборів співвласників №11 від 18.01.2022. Затверджено ставку платежу 4,60 грн/1 м2 площі приміщення).
З квітня 2024 року до сплати належить 1602 грн/щомісячно (протокол зборів співвласників №13 від 30.04.2024). Затверджено ставку платежу 6 грн/1 м2 площі приміщення).
Позивач заявляє, що рішення загальних зборів ОСББ є чинними та підлягають до виконання. Позивач належним чином виконує обов`язки з утримання житлового будинку та прибудинкової території по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси та щомісячно виставляв до оплати квитанції відповідачеві. В порушення зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість за період з 01.10.2017 по 30.04.2025 в сумі 98482,95 грн (згідно розрахунку). 
Позивачем подані в справу первинні документи щодо понесених витрат на утримання ОСББ. 
Ухилення відповідача від сплати внесків на утримання ОСББ "Шевченка 132" стало причиною звернення позивача в Господарський суд Черкаської області за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості на користь ОСББ. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав. 
Відповідач вимоги заперечив та просив в задоволенні позову відмовити з мотивів самостійного утримання власного нерухомого майна (приміщенні магазину), укладення окремих договорів на комунальні послуги з надавачами послуг, на самостійну сплату компенсації за користування земельною ділянкою під об`єктом нерухомості пропорційно до його площі – за двосторонньою угодою з міською радою. Заперечує замовлення та утримання будь-яких послуг від ОСББ "Шевченка 132" та отримання вимог на оплату послуг. Заперечує наявність спільних приміщень, коридорів, сходових клітин з ОСББ, спільних комунікацій з ОСББ. Подано письмовий відзив на позов (том 1 а.с.56-57). 
Інших доказів в справу не подано. 
Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі. 
Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.
Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.
Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).
Щодо юридичного статусу учасників справи: 
Позивач є самостійною юридичною особою, з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності та внесенням даних в ЄДРПОУ (том 1 а.с.37). Позивач у спірних відносинах виступає як обслуговуюча громадська організація щодо утримання житлового фонду багатоквартирного житлового будинку в м. Черкаси - без мети отримання прибутку. Діяльність позивача регламентована положеннями Конституції України (ст.13), Законів України "Про житлово-комунальні послуги", "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Відповідно до приписів ст.13 ЦК України особа має утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб. 
Відповідач є самостійною юридичною особою та суб`єктом господарювання на ринку послуг України, з присвоєнням коду ЄДРПОУ, визначенням та визначенням видів господарської діяльності в ЄДРПОУ (том 1 а.с.38, 43-44). Відповідач у спірних відносинах виступає як власник вбудовано-прибудовоного об`єкту нерухомості за спільною адресою з ОСББ. Відповідач при реалізації своєї підприємницької діяльності може діяти виключно в межах правового поля України (ч.3 ст.5 ГК України). 
Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ – положення ст.93 Цивільного кодексу України.
Предмет позову визначений самостійно позивачем як стягнення з відповідача заборгованості з утримання житлового багатоквартирного будинку по бульв.Шевченка,132 в м.Черкаси – з мотивів утворення ОСББ за вказаною адресою та самозабезпечення функціонування ОСББ та його діяльності з утримання житлового фонду.
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.
Предметом позову позивача є майнові вимоги стягнення 98482,95 грн внесків та нарахованих обтяжень на суму боргу щодо утримання ОСББ "Шевченка 132".
Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує неналежне виконання відповідачем зобов`язання вносити щомісячну плату на утримання ОСББ згідно рішень загальних зборів, оформлених відповідними протоколами.
Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом доказування у даній справі є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору чи вимог Закону; неналежне виконання відповідачем зобов`язання з внесення платежів на утримання ОСББ; строк внесення платежів; наявність порушеного права позивача, за захистом якого позивач звернувся з позовом до суду.
Суд враховує, що всі взаємовідносини між юридичними особами та суб`єктами господарювання мають ґрунтуватися на підставі договору, укладеного в письмовій чи спрощеній формі. 
Застосування судом норм процесуального права до спірних відносин:
Ст. 4 ГПК України. Право на звернення до господарського суду. 1. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
2. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням….
5. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.
6. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається….
7. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
Застосування судом норм матеріального права до спірних відносин: 
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до Господарського кодексу України (чинний на момент існування спірних відносин):
ч.3 ст.5. Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства;
ч.1 ст.173. Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку;
ч.1 ст.174. Господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання;
ч.1 ст.175. Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом;
ст.193. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з Цивільним кодексом України:
ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.11. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства;
ч.1, 2 ст.13. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині;
ч.1 ст.316. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб;
ч.2 ст.317. На зміст права класності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна;
ч.4 ст.319. Власність зобов`язує;
ч.1 ст.322. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом;
ч.1, 4 ст.355. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно;
ч.2 ст.356. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади;
ч.1 ст.360. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном;
ч.1-3 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості;
ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;
ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;
Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ст.625. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.6, 627, 628 Цивільного кодексу України).
Частинами 1, 2 ст.180 Господарського кодексу України, у свою чергу, встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку":
ст.1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; /.../ співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку;
ст.2. Цей Закон регулює: /.../ відносини суб`єктів права власності щодо користування та розпорядження спільним майном співвласників у об`єднанні;
ч.1, 4, 5 ст.4. Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання;
ст.12. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання;
ч.6 ст.13. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду;
ст.15. Співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням;
ч.1 ст.16. Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах /.../;
ч.1 ст.17. Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: /.../ вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів;
ст.18. Об`єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов`язане: /.../ забезпечувати виконання вимог статуту об`єднання; /.../ забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна;
ч.1, 3 ст.20. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення;
ч.1 ст.21. Кошти об`єднання складаються з: /.../ внесків і платежів співвласників;
ч.1, 3, 4, 6 ст.22. Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання;
ч.2, 3 ст.23. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Суд особливо звертає увагу позивача на порядок звернення в суд з вимогами до відповідача, що прописано в ч.6 ст.13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку": У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Натомість позивач не надав доказів виставлення відповідачеві рахунків на оплату послуг чи направлення відповідачеві вимог про сплату послуг та понесених витрат ОСББ на утримання будинку. Вимога про стягнення боргу вих.26 від 01.03.2025 (том 1 а.с.27-28 містить лише загальну суму заборгованості, яку позивач бажає отримати, без посилання на підстави її виникнення та первинні документи формування заборгованості). Оборотна відомість, на яку посилається позивач у документі – не надана суду та не може розцінюватися як первинний документ зафіксованої заборгованості відповідача перед позивачем. Про договір 25/03 (опис вкладення, том 1 а.с.28) вимога позивача про сплату заборгованості - ніякої інформації не містить, як не містить і посилання на рахунки на оплату, замовлення відповідача на надання послуг чи акти виконаних робіт по утриманню ОСББ, що надані відповідачеві на підпис/погодження. Розрахунок вимоги наданий позивачем лише при зверненні з позовом (том 1 а.с.26).
Позивач в судовому засіданні підтвердив відсутність таких документів і відсутність звернення до відповідача з такими вимогами. 
Суд також вказує, що звернення в суд з позовом до відповідача не є вимогою до відповідача про оплату витрат на утримання будинку. 
Згідно із Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку":
ч.1 ст.1. У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: 1) багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; 3) нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; 4) прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; 5) співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; 6) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; 8) управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку;
ч.1, 2 ст.4. Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку;
п.1, 4, 5, 10 ч.1 та ч.2 ст.7. Співвласники зобов`язані: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника;
ч.1 ст.9. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками;
п.1, 2, 4 ч.1, ч.2,3 ст.12. Витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до якого:
ст.5. До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - то слуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами;
ч.1, 3 ст.9. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг;
ч.5 ст.13. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої то них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
З наведених вище норм чинного законодавства випливає, що особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, незалежно від членства у цьому об`єднанні, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з співвласників (власників квартир) коштів за надані послуги. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.10.213 у справі №6-59цс13, від 25.11.2014 у справі №3-184цс14, від 01.04.2015 у справі №916/2197/13, від 11.11.2015 у справах №914/189/14 та №3-45гс15, від 27.01.2016 у справах №904/8242/14 та №3-1028гс15, від 20.04.2016 у справі №6-295Іцсі5.
За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13.
На суму простроченої заборгованості позивач нараховує до стягнення 23370,58 грн інфляційних втрат за період з 01.11.2017 по 30.04.2025 та 3911,18 грн - 3% річних за користування чужими коштами (том 1 а.с.26). 
Суд враховує відсутність існування договірних відносин між сторонами на підставі письмового двостороннього строкового оплатного консенсуального чи реального договору про надання та споживання послуг, в тому числі утримання нежитлового приміщення відповідача. Відсутність договірних відносин між сторонами не поставлена під сумнів і не оспорюється учасниками. 
Разом з тим, суд відхиляє позицію відповідача про те, що відсутність укладеного договору між ним та ОСББ "Шевченка 132" звільняє його від відповідальності за грошовим зобов`язанням, що виникло з необхідності внесення щомісячних платежів на утримання будинку та прибудинкової території.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість із внесків на утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території, як з власника нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Черкаси, бульв.Шевченка, 132. 
Відповідно до Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 – послуги з утримання будинку та прибудинкової території повинні виражатись у конкретних виконаних роботах. Разом з тим, а ні у позовній заяві, а ні у розрахунку заборгованості позивач не вказує які конкретно роботи ним були здійснені в межах послуг із утримання будинку та прибудинкової території. З наданих ним актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) не слідує які саме роботи і за якою адресою виконано. 
Крім того, у позовній заяві позивач стверджує, що відповідачем проігноровано неодноразові звернення позивача про сплату боргу, разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виставлення позивачем рахунків на оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, підписаних з відповідачем актів прийняття виконаних робіт, замовлень відповідача на надання послуг від ОСББ, а відповідно до принципів диспозитивності господарського процесу (ст.14 ГПК України) збирання доказів не є обов`язком суду.
Натомість відповідачем подані у справу докази про: окремий самостійний договір №6152 з ПАТ "Черкасиобленерго" про постачання електроенергії відповідачеві – від 01.03.2013 в нежитлове приміщення по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси (том 1 а.с.95-120). Доказів припинення договору не подано;
- договір №29 на водопостачання та водовідведення від 23.01.2013 між КП "Черкасиводоканал" та відповідачем (том 1 а.с.121);
- угода від 10.07.2017 №1115 про справляння плати за користування частиною прибудинкової території по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси між Черкаською міською радою та ТОВ "Лєрош" (том 1 а.с.122-125);
- технічний паспорт на нежитлове приміщення магазину по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси станом на 11.03.2015 (том 1 а.с.127-130). Нежитлове приміщення магазину має окремий самостійних вхід, не має спільних приміщень, підвальних приміщень, коридорів, сходових клітин, місць загального користування з житловим багатоквартирним будинком по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси; 
Суд також критично оцінює подані позивачем докази на обґрунтування своїх позовних вимог: 
- Статут ОСББ "Шевченка 132", затверджений загальними зборами ОСББ 23.07.2019 - не містить доказів членства відповідача в об`єднанні співвласників квартир та нежитлових приміщень, передачі майна відповідача у спільну власність об`єднання (том 1 а.с.29-35); примірник Статуту ОСББ, чинного в період 2016-2019 років – необхідного для з`ясування взаємовідносин сторін - позивачем у справу не подано; не подано також доказів вступу відповідача в ОСББ "Шевченка 132", належного повідомлення відповідача про проведення установчих чи загальних зборів ОСББ, належного доведення рішень загальних зборів ОСББ до відповідача; 
- протокол установчих зборів об`єднання співвласників від 14.05.2016 (том 1 а.с.10-11) не містить жодної інформації про участь чи запрошення відповідача до участі у цих зборах. При загальній площі приміщень будинку 12982 м2 у зборах взяли участь співвласники 209 осіб за загальною площею приміщень всього 5739,75 м2;
- позивачем у справу (на вимогу суду) подано загальним згрупованим списком роздруківка рахунків на оплату товариству "Лєрош" – з жовтня 2017 року – без доказів своєчасного направлення/вручення цих щомісячних рахунків відповідачеві (том 1 а.с.69-77);
- акт виконаних будівельних робіт за листопад 2020 року на монтаж лічильника води – погодження з відповідачем відсутнє (том 1 а.с.144-145);
- схематичний план земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки вказують про користувача – РЕУ (том 1 ас.147);
- штатні розписи ОСББ не містять відміток про вручення чи ознайомлення відповідача (том 1 а.с.150-154); ці документи є виключно внутрішніми документами ОСББ;
- доказів замовлення та виконання робіт ОСББ за період з жовтня 2017 по травень 2018 року – в справу не подано;
- акти приймання-здачі виконаних робіт з травня 2018 по грудень 2018 року – не містять відміток замовлення, погодження чи прийняття цих робіт відповідачем (том 1 а.с.155-167);
- акти приймання-задачі виконаних робіт з січня 2019 по грудень 2021 року, видаткові накладні на передачу матеріалів в ОСББ – не містять відміток замовлення, погодження чи прийняття цих робіт відповідачем (том 1 а.с.173-252);
- акти приймання-задачі виконаних робіт з лютого 2022 по квітень 2025 року, видаткові накладні на передачу матеріалів в ОСББ – не містять відміток замовлення, погодження чи прийняття цих робіт відповідачем (том 1 а.с.4-94);
- позивачем не надано документів списання з балансу КП "Соснівська СУБ" будинку (об`єкту) по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси, та передачі його в оперативне управління/на баланс/у власність ОСББ (передавальний акт з розшифровкою), в тому числі нежитлового приміщення магазину "Норд" по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси;
- комісією КП "Соснівська СУБ" 30.09.2017 списано з балансу КП "СУБ" житловий будинок по бульв.Шевченка, 132 в м.Черкаси – разом з нежитловими приміщеннями площею 2029,8 м2 (том 1 а.с.132-133)
- поданий позивачем договір на постачання електричної енергії від 07.11.2017 стосується постачання електроенергії виключно в житлові приміщення ОСББ під`їзди 1-5, що відображено в додатках до договору і ніяк не стосується енергозабезпечення нежитлових приміщень (том 2 а.с.208-223);
- позивачем не подано документів на передачу в ОСББ мереж водовідведення чи обслуговування мереж водовідведення ОСББ "Шевченка 132" в м.Черкаси; 
- позивачем не подано документів на передачу в ОСББ мереж енергозабезпечення ОСББ "Шевченка 132" в м.Черкаси. 
На підтвердження своїх вимог позивач також посилається на проведення часткової оплати відповідачем внеску на утримання ОСББ, однак таких доказів з відповідним призначенням платежу "за утримання будинку згідно рахунку" – в справу не подано. 
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). 
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). 
Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки; тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. 
Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи. 
Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. 
Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Суд вважає, що позивач намагається порушити принцип сталості суспільних відносин та меж господарського інтересу, та ревізувати зобов`язання учасників ринку комунальних послуг за належно укладеними господарськими договорами - що є порушенням принципу свободи договору та вибору контрагента. 
При ухваленні рішення суд враховує також недоведеність позивачем належними доказами порушення свого права та порушення відповідачем вимог та умов утримання ОСББ "Шевченка 132" в м.Черкаси, а пред`явлення позову до відповідача суд розцінює як ознаку зловживання правом позивачем, що є неприпустимим в розумінні приписів ст.13 ЦК України. Вимога про стягнення інфляційних втрат та 3% річних є похідною вимогою від первісної грошової вимоги та самостійно не може бути задоволена. 
Щодо застосування строку позовної давності за заявою відповідача
У відзиві на позов (вх.суду №12210/25 від 21.08.2025; том 1 а.с.56) та у судових засідання відповідач заявив про необхідність застосування судом строку позовної давності до спірних відносин на підставі ст.257 ЦК України, оскільки відповідачеві не було відомо про утворення ОСББ "Шевченка 132", відповідач не повідомлявся в установленому порядку про проведення загальних зборів членів ОСББ, відповідачеві не виставлялись рахунки на оплату внесків на утримання ОСББ чи проведення робіт з обслуговування ОСББ. 
Позивачем подано заяву – заперечення щодо застосування судом строку позовної давності на вимогу боржника, з мотивів зупинення перебігу строку позовної давності у зв`язку поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 та прийняттям Закону України від 30.03.2020 №540-ХІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) (вх.суду №12427/25 від 27.08.2025; том 1 а.с.79). При цьому позивач акцентує увагу суду на зупиненні перебігу процесуальних строків за ГПК України. 
Судом враховано, що відповідно до приписів Цивільного кодексу України (матеріальне право):
ст.256. Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу;
ст.257. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки;
ч.3, 4 ст.267. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Постановами Кабінету Міністрів України:
від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із наступними змінами і доповненнями) було установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалась;
від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-ІХ (набрав чинності 02.04.2020) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Відповідно до висновків постанови КЦС ВС від 13.09.2023 у справі №756/7022/18 сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнанні поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. 
Суд зазначає, що станом на 01.07.2025 строк давності за спірними вимогами про стягнення грошових коштів не сплинув та був продовжений в силу наведеного вище Закону.
Крім того, Законом України від 15.03.2023 №2120-ІХ розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу доповнено п.19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Однак суд зазначає, що строк позовної давності може бути застосований судом лише за заявою відповідача і виключно при порушенні прав позивача. У вказаній справі позивач не довів порушення свого права позивачем, тому строк позовної давності не може бути застосований судом до спірних відносин сторін, навіть за заявою відповідача. 
Вказані обставини є підставою для відмови у застосуванні позовної давності за заявою відповідача у спорі.
Враховуючи те, що позивач не довів порушення своїх прав відповідачем, в задоволенні позову належить відмовити з мотивів необґрунтованості, недоведеності, безпідставності та суперечливої поведінки. 
Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України): 
- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили – з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);
- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010); 
- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29); 
- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).
Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі відмовив в позові покладаються на позивача та не стягуються.
Суд не проводить розподіл понесених витрат за заявою відповідача, оскільки заявником не подано первинних документів про понесення таких витрат. 
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Шевченка 132", м.Черкаси, бул.Шевченка,132, код ЄДРПОУ 40595961
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєрош", м.Черкаси, вул.Смілянська,2, літ.А-10, код ЄДРПОУ 40320117
про стягнення 140716,71 грн заборгованості зі сплати внесків на утримання (управління) будинком - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено та підписано 12.06.2026

Суддя Г.М.Скиба