ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4306/25	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.
секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 року суддя першої інстанції Петров В.С.
у справі № 916/4306/25
за позовом заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради 
до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса
Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларі”, м. Київ 
за участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеський ордена “Знак пошани” завод продовольчого машинобудування”, м.Одеса 
про скасування державної реєстрації змін до розділу про право приватної власності

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Заступник керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларі”, м.Київ, в якому просить суд скасувати державну реєстрацію змін до розділу від 30.05.2017 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1105692751101) про право приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс” (39294173) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларі” (32112066), проведених на підставі рішення державного реєстратора Ройлянської сільської ради Саратського району Одеської області Івановою Христиною Анатоліївною за індексним номером 35447850 щодо реєстрації зміни загальної площі об`єкта з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м.
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що під час проведення державної реєстрації змін до права власності на об`єкт нерухомості – спортивний майданчик, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166, з реєстраційним номером 1105692751101 відбувалося незаконне збільшення площі об`єкта нерухомого майна з 47,9 кв.м на 138,1 кв.м, підставою для яких стали довідка 01-22, видана ФОП Земляним В.В., та технічний паспорт б/н від 22.05.2017, виготовлений ФОП Земляним В.В. на замовлення ТОВ “Темп Плюс Сервіс” та ТОВ “Ларі”, при цьому інші документи, які би могли стати підставою для реєстрації вказаних змін, а також документи дозвільного/декларативного характеру на фактичне будівництво (реконструкцію) відсутні. Таким чином, прокурор вказує, що вказані вище обставини незаконної реєстрації права власності за відповідачами на об`єкт нерухомого майна більшої площі, ніж їм належить на законних підставах, а саме на будівлі літ. “В”, літ. “Г”, літ. “Д”, свідчать про те, що ТОВ Темп Плюс Сервіс” та ТОВ “Ларі” не набули та не могли набути право власності на вказані об`єкти нерухомого майна без правовстановлюючих документів, державна реєстрація права власності на які стала передумовою для незаконного заволодіння правом оренди земельної ділянки територіальної громади, а саме правом оренди земельної ділянки на позаконкурентних засадах без проведення аукціону.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.11.2025 позовну заяву заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4306/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.10.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Товариство з обмеженою відповідальністю “Одеський ордена “Знак пошани” завод продовольчого машинобудування” , м.Одеса.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.04.2026 у справі № 916/4306/25 відмовлено у задоволенні позову заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларі”, м.Київ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеський ордена “Знак пошани” завод продовольчого машинобудування”, м.Одеса про скасування державної реєстрації змін до розділу про право приватної власності; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.10.2025 р. у справі № 916/4306/25, а саме: знято заборону до набрання рішенням законної сили у справі державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна: спортивний майданчик площею 138,1 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 166 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1105692751101).
14.04.2026 року від відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса до Господарського суду Одеської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-701/26), в якій відповідач-1 просить стягнути з обласної прокуратури витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 500 грн.
Так, заявник зазначає, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс” надаються засвідчені копії ордеру на надання правничої допомоги, договору про надання правничої допомоги № 05-11/25 від 25.11.2025, додатку № 1 до договору № 05-11/25 про надання адвокатських послуг від 24.03.2026, акту приймання-передачі наданих юридичних послуг №02/2026 від 24.03.2026 до договору про надання правничої допомоги № 05-11/25 від 25.11.2025 , детального опису та розрахунку вартості послуг адвоката до акту № 02/2026 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання правничої допомоги № 05-11/25 від 25.11.2025 (на стадії розгляду господарської справи № 916/4306/25 у суді першої інстанції) від 24.03.2026.
Заявник вказує, що згідно з договором про надання правничої допомоги №05-11/25 від 25.112025 року, укладеного між АО “Прецедент Права” в уповноваженій особі з правом підпису адвоката Попроцького Дмитра Михайловича (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс” в особі директора Зубова Сергія Георгійовича (клієнт), предметом договору є надання адвокатом правничої допомоги клієнту відповідно до ЦПКУ, ГПКУ та інших нормативно-правових актів України, а саме щодо представництва клієнта в рамках судової справи № 916/4306/25, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. 
Як вказує заявник, вказаним договором сторони погодили, що клієнт надає право (уповноважує) адвоката при здійсненні своїх повноважень: представляти клієнта та захищати його права перед державними органами, банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та будь-якими фізичними особами; представляти клієнта та захищати його права в правоохоронних та контролюючих органах, в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування, органах нотаріату, органах Державної виконавчої служби, в приватних виконавців, судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальних, господарських, адміністративних), Верховному Суді, Конституційному Суді України з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження та захиснику клієнта незалежно від його процесуального статусу (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок тощо). 
Наразі заявник зазначає, що відповідно до п. 3 договору вартість послуг адвоката за цим договором встановлюється додатковими угодами до цього договору. Вартість послуг за даним договором може бути зменшена або збільшена за домовленістю сторін, у зв`язку з неможливістю або безперспективністю вжиття процесуальних заходів для захисту прав та інтересів клієнта, або збільшена при можливості вжиття заходів для позитивного результату для клієнта, але не може бути менш, ніж 80% від загальної суми договору.
Так, заявник вказує, що розрахунки за цим договором регулюються та проводиться додатковими угодами до цього договору, при цьому підтвердженням здійснення повного розрахунку між сторонами є підписання акту приймання-передачі наданих послуг. 
Разом з тим, як стверджує заявник, відповідно до додатку № 1 від 24.03.2026 року до договору № 05-11/25 від 25.11.2025 року сторони домовилися, що вартість послуг адвоката щодо надання правничої допомоги у судовій справі № 916/4306/25 у Господарському суді Одеської області за цим договором складає 20500 грн. (у тому числі вартість послуг за одну годину надання правничої допомоги дорівнює 500 грн.) та сплачується клієнтом на рахунок Адвокатського об`єднання “Прецедент Права” не пізніше 30 денного терміну з дати винесення рішення по справі № 916/4306/25 Господарським судом Одеської області.
При цьому заявник вказує, згідно з актом № 02/2026 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору № 05-11/25 про надання правничої допомоги від 25.11.2025 адвокат надав, а клієнт прийняв відповідно до договору № 05-11/25 про надання правничої допомоги від 25.11.2025 р. надані юридичні послуги у формі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; збір доказів; складання процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції; правовий аналіз протоколів судових засідань та ухвал Господарського суду Одеської області в рамках справи № 916/4306/25. 
Отже, як вказує заявник, сторони засвідчили належну якість та кількість, строки та повне виконання адвокатом договору № 05-11/25 про надання правничої допомоги від 25.11.2025 р. станом на 24.03.2026 р. на стадії розгляду справи у Господарському суді Одеської області в рамках справи № 916/4306/25 та відсутність претензій клієнта щодо якості виконаних робіт та матеріальних зобов`язань один до одного.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.04.2026 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/4306/25 до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 у справі №916/4306/25 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-701/26 від 14.04.2026) у справі № 916/4306/25 відмовлено.
В оскаржуваному додатковому рішення Господарський суд Одеської області, дійшов висновку, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат не був поданий разом із відзивом на позов, а був викладений у запереченнях на відповідь на відзив, тому вимоги статті 124 Господарського процесуального кодексу України, не виконано. Суд зазначено, що відзив є першою заявою по суті спору для відповідача, а подання розрахунку в запереченнях цього не виправляє.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 у справі №16/4306/25 та ухвалити нове додаткове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс», м. Одеса про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у повному обсязі. Стягнути з Одеської обласної прокуратури, м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс», м.Одеса 20 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати за подання цієї апеляційної скарги покласти на Одеську обласну прокуратуру.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та вимог процесуального закону.
Зокрема, за доводами апеляційної скарги, апелянт вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував статтю 124 Господарського процесуального кодексу України, ототожнивши право суду з обов`язком автоматично відмовити у відшкодуванні витрат. 
Так, скаржник зазначає, що ч.1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає попередній орієнтовний розрахунок судових витрат. Частина друга цієї статті встановлює, що у разі неподання такого розрахунку суд може відмовити у відшкодуванні відповідних витрат, крім судового збору. 
Тобто, на думку скаржника закон не встановлює безумовної, автоматичної та єдиної можливої санкції, а надає суду дискрецію, яку суд зобов`язаний реалізовувати з урахуванням мети норми, принципів змагальності, пропорційності та заборони надмірного формалізму. 
Так, ст. 161 Господарського процесуального кодексу України прямо визначає, що заявами по суті справи є не лише позов і відзив, а також відповідь на відзив і заперечення. 
Верховний Суд у своїх узагальненнях прямо вказав, що ч.2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України надає суду право, а не покладає на нього обов`язок відмовляти у відшкодуванні витрат. Аналогічний за змістом підхід Верховний Суд узагальнив і для цивільного процесу: у постанові ВС від 08.04.2021 у справі № 161/20630/18 зазначено, що неподання попереднього розрахунку означає лише наявність у суду права, а не обов`язку відмовити. 
Отже, як стверджує скаржник, висновок місцевого господарського суду про автоматичну відмову лише через те, що розрахунок не був наведений саме у відзиві, суперечить змісту ч.2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України та правовому висновку Верховного Суду про дискреційний характер цієї норми.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 року у справі №916/4306/25, справу призначено до розгляду.
21.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Пересипської окружної прокурату міста Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд залишити додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 без змін, а скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс», м.Одеса без задоволення. 
Прокурор вважає, що ч. 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України чітко визначено, що саме з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Першою заявою по суті спору адвокатом Попроцьким Д.М., у якості представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Серервіс», м.Одеса подано відзив на позовну заяву, яка сформована у системі «Електронний суд» 01.12.2025.
Проте у вказаному процесуальному документі не зазначено жодної інформації про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які прогнозує понести Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс», м.Одеса. Тож твердження представника, викладені у апеляційній скарзі, стосовно першого процесуального документа заперечення на відповідь на відзив від 15.12.2025, не відповідає дійсності.
За таких обставин прокурор вважає, що суд першої інстанції вірно тлумачив положення ч. 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України та не мав дискреційних повноважень щодо іншого інтерпретування норм процесуального Закону.
Відзив долучено до матеріалів справи. 
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса не потребує задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 року у справі №916/4306/25 не потребує скасування, з огляду на наступне.
Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.
Як було зазначено вище за текстом постанови, рішенням Господарського суду Одеської області від 09.04.2026 у справі № 916/4306/25 відмовлено у задоволенні позову заступника керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, м. Одеса до Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю “Ларі”, м.Київ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Товариства з обмеженою відповідальністю “Одеський ордена “Знак пошани” завод продовольчого машинобудування”, м.Одеса про скасування державної реєстрації змін до розділу про право приватної власності 
14.04.2026 року від відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса до Господарського суду Одеської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-701/26), в якій відповідач-1 просить стягнути з обласної прокуратури витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 500 грн.
Так, заявник зазначає, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс” надаються засвідчені копії ордеру на надання правничої допомоги, договору про надання правничої допомоги №05-11/25 від 25.11.2025, додатку №1 до договору № 05-11/25 про надання адвокатських послуг від 24.03.2026, акту приймання-передачі наданих юридичних послуг №02/2026 від 24.03.2026 до договору про надання правничої допомоги № 05-11/25 від 25.11.2025, детального опису та розрахунку вартості послуг адвоката до акту № 02/2026 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання правничої допомоги №05-11/25 від 25.11.2025 (на стадії розгляду господарської справи № 916/4306/25 у суді першої інстанції) від 24.03.2026.
Заявник вказує, що згідно з договором про надання правничої допомоги №05-11/25 від 25.112025 року, укладеного між АО “Прецедент Права” в уповноваженій особі з правом підпису адвоката Попроцького Дмитра Михайловича (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс” в особі директора Зубова Сергія Георгійовича (клієнт), предметом договору є надання адвокатом правничої допомоги клієнту відповідно до ЦПКУ, ГПКУ та інших нормативно-правових актів України, а саме щодо представництва клієнта в рамках судової справи №916/4306/25, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. 
Як вказує заявник, вказаним договором сторони погодили, що клієнт надає право (уповноважує) адвоката при здійсненні своїх повноважень: представляти клієнта та захищати його права перед державними органами, банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та будь-якими фізичними особами; представляти клієнта та захищати його права в правоохоронних та контролюючих органах, в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування, органах нотаріату, органах Державної виконавчої служби, в приватних виконавців, судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальних, господарських, адміністративних), Верховному Суді, Конституційному Суді України з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження та захиснику клієнта незалежно від його процесуального статусу (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок тощо). 
Наразі заявник зазначає, що відповідно до п. 3 договору вартість послуг адвоката за цим договором встановлюється додатковими угодами до цього договору. Вартість послуг за даним договором може бути зменшена або збільшена за домовленістю сторін, у зв`язку з неможливістю або безперспективністю вжиття процесуальних заходів для захисту прав та інтересів клієнта, або збільшена при можливості вжиття заходів для позитивного результату для клієнта, але не може бути менш, ніж 80% від загальної суми договору.
Так, заявник вказує, що розрахунки за цим договором регулюються та проводиться додатковими угодами до цього договору, при цьому підтвердженням здійснення повного розрахунку між сторонами є підписання акту приймання-передачі наданих послуг. 
Разом з тим, як стверджує заявник, відповідно до додатку № 1 від 24.03.2026 року до договору №05-11/25 від 25.11.2025 року сторони домовилися, що вартість послуг адвоката щодо надання правничої допомоги у судовій справі №916/4306/25 у Господарському суді Одеської області за цим договором складає 20500 грн (у тому числі вартість послуг за одну годину надання правничої допомоги дорівнює 500 грн) та сплачується клієнтом на рахунок Адвокатського об`єднання “Прецедент Права” не пізніше 30 денного терміну з дати винесення рішення по справі №916/4306/25 Господарським судом Одеської області.
При цьому заявник вказує, згідно з актом №02/2026 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору №05-11/25 про надання правничої допомоги від 25.11.2025 адвокат надав, а клієнт прийняв відповідно до договору №05-11/25 про надання правничої допомоги від 25.11.2025 надані юридичні послуги у формі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; збір доказів; складання процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції; правовий аналіз протоколів судових засідань та ухвал Господарського суду Одеської області в рамках справи №916/4306/25. 
Отже, як вказує заявник, сторони засвідчили належну якість та кількість, строки та повне виконання адвокатом договору № 05-11/25 про надання правничої допомоги від 25.11.2025 станом на 24.03.2026 на стадії розгляду справи у Господарському суді Одеської області в рамках справи № 916/4306/25 та відсутність претензій клієнта щодо якості виконаних робіт та матеріальних зобов`язань один до одного.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 у справі №916/4306/25 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 2-701/26 від 14.04.2026) у справі № 916/4306/25 відмовлено.
В оскаржуваному додатковому рішення Господарський суд Одеської області, дійшов висновку, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат не був поданий разом із відзивом на позов, а був викладений у запереченнях на відповідь на відзив, тому вимоги статті 124 Господарського процесуального кодексу України, не виконано. Судом зазначено, що відзив є першою заявою по суті спору для відповідача-1, а подання розрахунку в запереченнях цього не виправляє.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3
статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Таким чином, за правилами статті 74 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи у судовому засіданні, має бути відображений в детальному описі робіт (наданих послуг), має бути доведений та документально обґрунтований.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу). Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 24.01.2023 року у справі № 910/6310/21.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч.1 та 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Так, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 6.52 постанови від 12.11.2019 у справі №904/4494/18, з огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у відшкодуванні таких судових витрат відмовляється.
У додатковій постанові від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20) Верховний Суд зазначив, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Також, у п. 145 постанови Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 15.04.2026 по справі № 905/521/24 суд касаційної інстанції зазначив: “За таких обставин, враховуючи, що позивачкою разом з першою заявою по суті спору не подано попереднього розрахунку судових витрат, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у винесенні додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу”.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, разом з відзивом на позовну заяву, яка є першою заявою по суті спору відповідача-1 у господарському суді, Товариством з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Київ не надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які товариство понесло та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, відповідний орієнтовний розрахунок відповідачем-1 викладено вже у запереченнях відповідачів на відповідь на відзив, які були подані до суду першої інстанції 16.12.2025 року (вх. № 40231/25).
Доводи скаржника про те, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м.Одеса 15.12.2025 було подано до суду першої інстанції заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що відповідно до договору № 05-11/25 від 25.11 2025 року про надання правничої допомоги - попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Товариство з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи на правничу допомогу окремо складає 20500 грн, не спростовують встановленого судом першої інстанції факту невиконання скаржником вимог статті 124 Господарського процесуального кодексу України щодо попереднього визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу саме у першій заяві по суті сторони, якою у даному випадку є відзив на позовну заяву.
За таких обставин, враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Київ разом з першою заявою по суті спору – відзивом на позов не подано попереднього розрахунку судових витрат, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в ухваленні додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надаючи оцінку всім доказам та доводам апелянта у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що доводи, наведені скаржником, не підтверджені доказами і останній не довів суду належними засобами доказування наявність обставин для задоволення його заяви про стягнення витрат на правничу допомогу правову допомогу в зв`язку з відмовою прокурору у задоволенні позовних вимог по суті спору з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.
Отже, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні заяви відповідача-1 про стягнення на його користь з прокуратури суми понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують вірного висновку суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса не підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 у справі №916/4306/25 відповідає вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування з доводів та мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Темп Плюс Сервіс”, м. Одеса на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 року у справі №916/4306/25 залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 24.04.2026 у справі №916/4306/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 26.06.2026 року.

Головуючий суддя 	Г.І. Діброва  	
Судді 	Н.М. Принцевська  	
Я.Ф. Савицький