Справа № 159/1075/26
Провадження № 3/159/658/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року м. Ковель 

Суддя Ковельського міськрайонного буду Волинської області Денисюк Т.В, з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф., особи, щодо якої складений протокол ОСОБА_1 , захисника особи - адвоката Талашко І.М., законного представника потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Стретович І.С., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 від 30.06.2010), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 173-4 КУпАП,

у с т а н о в и в :

В період часу з жовтня 2024 року по травень 2025 року в приміщенні Ліцею № 3 ім.Лесі Українки, що за адресою: м.Ковель, вул. Незалежності, 138, неповнолітній учень 9-В класу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в групі осіб, систематично вчиняв булінг (цькування) стосовно однокласника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого була заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Зазначені дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфікуються за частиною другою статті 173-4 КУпАП, однак у зв`язку із недосягненням порушником шістнадцятирічного віку, відповідно до частини четвертої статті 173-4 КУпАП, відповідальність за вчинене неповнолітнім ОСОБА_4 несе його матір ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що у січні 2026 року класний керівник повідомила про звернення ОСОБА_3 , мами ОСОБА_5 , з приводу неправомірних принизливих дій однокласників. Ситуація була предметом обговорення на батьківських зборах та окремо з дітьми. Намагаючись з`ясувати причини конфліктної ситуації, спілкувалася із сином. Останній визнав, що лише один раз пожартував над ОСОБА_6 , однак ОСОБА_7 не зрозумів жарту і образився. На думку ОСОБА_1 , її син не мав на меті завдати шкоди ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Талашко І.М., подала письмові заперечення, в яких просила закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 173-4 КУпАП.
В судовому засідання адвокат Талашко І.М. вказала на відсутність доказів вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-4 КУпАП, оскільки його дії щодо ОСОБА_2 не містять типової ознаки булінгу як систематичність, також відсутні докази кваліфікуючої ознаки вчинення булінгу групою осіб. Звернула увагу суду на розбіжності в поясненнях потерпілого ОСОБА_5 , які він надав на засіданні комісії ліцею та поліцейському. 
Законний представник потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 під час розгляду справи підтвердила обставини, викладені у протоколі та пояснила, що під час навчального 2025 року син став замкнутим і неодноразово просив перевести його на онлайн навчання, лише у січні 2026 року пояснив причину своїх переживань. Розповів як в період з жовтня 2024 року до травня 2025 року однокласники ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вчиняли щодо нього неправомірні дії психологічного та сексуального характеру. За словами сина ці хлопці протягом восьмого класу ображали його, непристойно жартували, імітували статевий акт, знімали це на телефон. З метою припинення неправомірних дій та належного реагування на випадки булінгу в школі, вона звернулася із відповідною заявою до класного керівника та правоохоронних органів.
Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Стретович І.С. вказала на доведеність всіх ознак булінгу групою осіб та активну роль ОСОБА_11 у його вчиненні. Зважаючи на закінчення строків накладення адміністративного стягнення, з огляду на вік ОСОБА_11 , просила визнати його матір ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 173-4 КУпАП, з подальшим закриттям провадження у зв`язку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення.
Допитана як свідок класний керівник 9-В класу Ліцею №3 ім.Л.Українки ОСОБА_12 в суді пояснила, що до неї 21.01.2026 зателефонувала мама учня ОСОБА_5 - ОСОБА_3 і повідомила, що від сина їй стало відомо про знущання протягом восьмого класу однокласників ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 над її сином, просила розібратися в ситуації. Про розмову з ОСОБА_3 вона повідомила батьків, організувала спільну зустріч дітей і батьків. Під час зустрічі ОСОБА_15 розповів, що спочатку хлопці жартували над ним, забирали окуляри, потім почали ображати. Це йому не подобалося, він просив їх припинити такі дії, однак їм було байдуже. Комісією з розгляду випадків булінгу при ліцеї була проведена перевірка фактів, викладених ОСОБА_3 , у присутності батьків відібрані пояснення у однокласників, опитані вчителі. Рішенням комісії від 11.02.2026 встановлено, що дії учнів ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо ОСОБА_5 мали систематичний характер, були умисними, супроводжувалися дисбалансом сил, призвели до заподіяння психологічної шкоди, відтак в діях зазначених учнів наявні ознаки булінгу (цькування). Про прийняте рішення було повідомлено Ковельський РУП ГУНП у Волинській області. Класний керівник зауважила на відсутності упродовж навчального 2025 року скарг зі сторони дітей з приводу булінгу, вона постійно контролювала поведінку дітей на перервах, особисто не була свідком конфліктних ситуацій або зневажливої чи протиправної поведінки дітей. Проте пояснення окремих учнів були достатніми для підтвердження факту цькування ОСОБА_5 зі сторони ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . 
Також в судовому засіданні за клопотанням сторони потерпілого був допитаний неповнолітній брат ОСОБА_2 - ОСОБА_16 . Він повідомив, що хоча і не є близьким зі своїм братом ОСОБА_7 , однак протягом минулого року помітив зміни в його поведінці. ОСОБА_17 почав часто пропускати заняття в школі, став замкнутим. Він вирішив поговорити з ОСОБА_7 , щоб з`ясувати причини небажання відвідувати школу. Брат розповів, що у нього проблеми з однокласниками ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , розповів, що вони його цькують, насміхаються над ним, забирають окуляри, знімають це на телефон, на прохання припинити такі дії не реагують. Свою поведінку однокласники називали жартами. Щоб не терпіти знущання брат пропускав навчання в школі. В подальшому ОСОБА_7 розповів матері не лише про словесні образи зі сторони цих однокласників, але й про непристойні жести.
Суд заслухавши пояснення учасників провадження, покази свідків, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 280 КУпАП).
Частиною першою статті 173-4 Кодексу встановлено, що булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого .
Частиною другою статті 173-4 КУпАП встановлена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене групою осіб або повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Частиною четвертою статті 173-4 КУпАП визначено відповідальність за діяння передбачене частиною другою цієї статті, вчинене малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.
В теорії права, найбільш змістовним визначенням булінгу слід вважити - цькування, булінг (англ. «bully» - залякувати, цькувати, задирати) - різновид насильства, навмисне, що не носить характеру самозахисту і не є санкціонованим нормативно-правовими актами держави, довготривале (повторюване) фізичне чи психологічне насильство з боку індивіда чи групи, які мають певні переваги (фізичні, психологічні, адміністративні тощо) стосовно індивіда, і що відбувається переважно в організованих колективах з певною особистою метою (наприклад, бажання заслужити авторитет у бажаних осіб).
Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського (публічного) порядку під час здійснення освітнього процесу (громадський порядок та громадська безпека в освітньому середовищі). Додатковими об`єктами цього правопорушення є: психічне здоров`я, фізичне здоров`я, психологічна, фізична, економічна, сексуальна недоторканість малолітньої чи неповнолітньої особи; інших учасників освітнього процесу (якщо відносно них булінг вчиняється малолітньою чи неповнолітньою особою).
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-4 КУпАП, виражається у формі психологічного, фізичного, економічного, сексуального насильства, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій; наслідки у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого (яка могла бути чи була заподіяна); причинний зв`язок між діянням і наслідками та вчинення його групою осіб.
Суб`єкт адміністративного правопорушення спеціальний (булінг вчинений малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається у формі прямого умислу. Кривдник усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його шкідливі наслідки та бажає настання цих наслідків.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» булінг (цькування) - психологічне, фізичне, економічне чи сексуальне насильство, тобто будь-яке умисне діяння (дія або бездіяльність), у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, яке систематично вчиняється особою стосовно дитини, з якою вони є учасниками одного колективу, або дитиною стосовно іншого учасника одного колективу та яке порушує права, свободи, законні інтереси потерпілої особи та/або перешкоджає виконанню нею визначених законодавством обов`язків.
У пункті 4 розділу ІПорядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28.12.2019 №1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме: умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися /ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
Булінг може набувати різних форм. Серед найпоширеніших:
- психологічний (погрози, шантаж, принизливі погляди);
- фізичний (штовхання, підніжки, нанесення тілесних ушкоджень);
- економічний (крадіжки, пошкодження одягу чи особистих речей);
- сексуальний (образливі рухи тіла, зйомки в роздягальнях, інші образи сексуального характеру);
- кібербулінг (залякування та шантаж через повідомлення в соцмережах, публікація фото та відео принизливого змісту).
Нормами частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сім`ї, навчальних та інших дитячих закладах мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, встановлюється, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 245 Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Суд з`ясовує усі обставини справи на підставі наданих пояснень, показів свідків та поданих доказів.
За приписами статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, мати неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ОСОБА_3 29.01.2026 звернулася до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області з заявою про притягнення до відповідальності учнів 9-В класу Ковельського ліцею ім. Лесі України, в тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за скоєння протягом восьмого класу систематичного знущання психологічного та сексуального характеру над її сином.
Заява ОСОБА_3 зареєстрована в ЄО за № 2817 від 29.01.2026.
Службою освітньої безпеки Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проведена перевірка інформації, викладеної у зверненні ОСОБА_3 від 29.01.2026, за результатом якої встановлено та підтверджено факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в групі з іншими особами, булінгу (цькування) відносно однокласника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправомірних дій психологічного та сексуального характеру відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 434746 від 20.02.2026, в якому вказані час і місце вчинення правопорушення;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11.02.2026, у яких він зазначив, що з жовтня 2024 року по вересень 2025 року його однокласники ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вчиняли щодо нього такі дії: імітували з ним статевий акт; ОСОБА_4 брав без дозволу його телефон, з допомогою якого здійснював фотозйомку, на вимогу про повернення телефону не реагував; ОСОБА_9 називав його дитиною із синдромом дефіциту уваги та гіперактивності;
- письмовими поясненнями від 10.02:2026 ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в яких він визнав вчинення вищеперелічених дій в групі з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;
- письмовими поясненнями від 17.02.2026 ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який за його словами є найкращим другом ОСОБА_2 . Стверджує, що з жовтня 2024 року їх однокласники ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 періодично підходили до ОСОБА_2 , обнімали його, торкалися його сідниць, називали його "Бобка". Вказані дії тривали до травня 2025 року, однак повторилися у грудні 2025 року. ОСОБА_2 вказані дії не подобалися, однак ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на такі заперечення не зважали;
- письмовими поясненнями ОСОБА_23 від 05.02.2026, який повідомив, що чув образливі висловлювання ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 відносно ОСОБА_5 ;
- рішенням комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Ліцею №3 імені Лесі Українки, оформленим протоколом засідання №2 від 11.02.2026, яким визнано, що в діях учнів 9-в класу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 наявні ознаки булінгу (цькування);
- повідомленням комісії ліцею №3 імені Лесі Українки м. Ковеля про результати розгляду заяви щодо можливих фактів булінгу від 12.02.2026.
Наявність спричинення потерпілому ОСОБА_2 психічної шкоди підтверджується консультаційним висновком від 10.02.2026-КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради, згідно з яким у ОСОБА_2 наявний посттравматичний стресовий розлад, який виник внаслідок шкільного булінгу.
Сукупність досліджених судом доказів є достатньою для висновку про доведеність в діях неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак булінгу (цькування), внаслідок яких заподіяно шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у формі приниження, тривоги, та спричинення соціальної ізоляції потерпілого. 
Факт вчинення булінгу групою осіб підтверджено постановами Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.04.2026 у справах №159/1074/26 та №159/1083/26, які набрали законної сили, а також поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 . 
Відтак доводи адвоката Талашко І.М. про відсутність в діях ОСОБА_11 кваліфікуючої ознаки адмінправопорушення, передбаченого частиною другою статті 173-4 КУпАП, такої як вчинення булінгу групою осіб, спростовуються наведеними вище доказами. 
Суд критично відноситься до письмових пояснень ОСОБА_4 від 20.02.2026, в яких він заперечує звинувачення у цькуванні, стверджуючи, що його спілкування з ОСОБА_2 обмежувалося спільними жартами, та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення негативних для нього.
Оскільки встановлено, що адміністративне правопорушення - булінг групою осіб вчинено неповнолітньою особою, яка не досягла віку, з якого наступає адміністративна відповідальність, відповідно до частини третьої статті 173-4 Кодексу відповідальність за вчинене несе мати ОСОБА_11 - ОСОБА_1 .
Притягнення до адміністративної відповідальності осіб, які є батьками неповнолітніх осіб, що вчинили відповідне правопорушення відповідає принципу пропорційності та справедливого балансу між інтересами неповнолітнього потерпілого, який став жертвою булінгу і потребує захисту.
Проте, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.
За матеріалами справи правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , пов`язане з подіями, які відбулися у період з жовтня 2024 року по травень 2025 року, протокол серії ВАД №434746 складений лише 20.02.2026, а справа надійшла на розгляд до суду 24.02.2026 - по закінченню трьох місяців з дня вчинення правопорушення.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу (п.7 ст.247 КУпАП).
Керуючись статтями 38, 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

у х в а л и в :

ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті статті 173-4 КУпАП. 
Провадження у справі закрити на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням передбаченого статтею 38 цього Кодексу строку для накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя /підпис/ Т.В.Денисюк
Згідно з оригіналом:

Суддя	Т. В. Денисюк	

29.04.2026