Справа № 375/616/26
Провадження № 2/375/753/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Банах-Кокус О.В.,
за участю секретаря судового засідання Потапенко А.В.,
за участі:
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача  
(поза межами приміщення суду) адвоката Ткаченко О.Д.,
представника відповідача
(поза межами приміщення суду) адвокат Поліщука Р.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
ВСТАНОВИВ: 

Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 12000,00 грн щомісячно до закінчення навчання або до досягнення донькою 23 років.
Вимоги позову обгрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі в період з 21 квітня 2007 року по 6 вересня 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 21 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року змінено розмір стягуваних за рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зміни способу їх стягнення у сумі 10000,00 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 2 січня 2026 року, до досягнення дитиною повноліття.
Донька,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнята на навчання до Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, є студенткою 1 курсу факультету маркетингу, денної форми навчання, час закінчення університету 30 червня 2029 року. 
Після досягнення донькою повноліття виплата аліментів припинилася. 
У зв`язку з навчанням на денні формі донька не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати. Крім того, донька має проблеми зі здоров`ям перебуває на обліку у ендокринолога, у зв`язку з чим має додаткові витрати. 
Позивач є осбою з інвалідністю ІІ групи, яку має після оперативного втручання, тому потребує додаткових витрат на відновлення здоров`я, що істотно обмежує її працездатність та фінансову можливість самостійно забезпечувати дитину.
Тому, вимушена звертатися до суду з питання про стягнення з відповідача аліментів на навчання дитини.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою суду від 19 березня 2026 року відкрито провадження по справі, постановлено справу слухати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
13 квітня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками.
16 квітня 2026 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив по справі та заяву про допит свідка.
20 квітня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» надійшли заперечення проти заяви позивача про допит свідка та заперечення на відповідь на відзив.
25 травня 2026 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про допит свідка.

Стислий виклад позиції інших учасників справи
13 квітня 2026 року представник відповідач ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» подав відзив з додатками на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину.
Відзив обґрунтовує тим, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, такими, що задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. 
Позовна заява подана неналежною особою, чиї права не є порушеними відповідачем. Права вимоги позивачка не має до відповідача. Зазначений позов мала подавати саме дочка позивачки та відповідача, так як є вже повнолітньою особою, якій виповнилося 18 років, станом на момент подання позовної заяви її матір`ю (Позивачкою), а саме 16 березня 2026 року. Позивачка не є законним представником своєї повнолітньої доньки ОСОБА_3 .
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. ОСОБА_3 не проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою. Як зазначила сама позивачка її донька проживає у студентському гуртожитку (житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ). 
З моменту ухвалення рішення Рокитнянського районного суду м. Києва від 22 січня 2026 року у справі № 375/1/26 про стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки, матеріальне становище відповідача погіршилося. Із платежу від 12 січня 2026 року на суму 4000,00 грн, здійсненого відповідачем на користь своєї дочки ОСОБА_3 , вбачається, що кредитний залишок по картці відповідача становить -33717,64 грн. Позивач перераховував кошти своїй дитині, як допомогу (окрім встановленого розміру аліментів згідно рішень судів, що сплачувалися на рахунок матері ОСОБА_3 ), щомісяця у сумі по 4000,00 грн протягом 2024-2025 років. У відповідача за кордоном є сім`я, яку фінансово необхідно утримувати. Твердження позички про те, що відповідач є водієм-далекобійником у сфері міжнародних перевезень (рейс до Франції) не підтверджується наданим до матеріалів справи листуванням. Позивачкою не надано доказів до матеріалів справи про постійний, стабільний та істотний дохід відповідача закордоном. Позивачка сама підтверджує той факт, що вона не має офіційних довідок про місце роботи відповідача, про його доходи або інші активи відповідача. Тягар доказування у справах про стягнення аліментів несе позивач (той, хто вимагає аліменти). Позивач має довести необхідність отримання коштів, потреби дитини та доходи платника. 
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З 1 грудня 2021 року і по сьогоднішній день, позивачка працює директором «Рокитнянський гранкар`єр» та отримує заробітну плату. Про цю обставину позивачка не повідомила суд. Позивачка отримує і заробітну плату 13534,06 грн на місяць, і пенсійні виплати у розмірі 6976,05 грн на місяць станом на сьогоднішній день, що підтверджується відповідними доказами, які позивачка долучала до матеріалів справи № 375/1/26.
16 квітня 2026 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив по справі, вобґрунтування якої зазначає наступне.
З 17 грудня 2025 року по 04 квітня 2026 року практично всі заняття у доньки сторін відбувались в онлайн форматі і вона переважно проживала вдома, разом зі своєю матір`ю за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 . На даний час відбувається поступове повернення до аудиторного формату навчання, очні заняття проводяться декілька днів на тиждень, в ці дні ОСОБА_3 залишається в гуртожитку, а коли заняття проводяться у форматі онлайн, то вона приїздить додому. У зв`язку з таким розкладом занять у доньки сторін не завжди є можливість приїхати додому, тоді вона залишається в гуртожитку. Оплачувати гуртожиток подобово неможливо, тому позивач оплачує одразу за семестр, щоб забезпечити доньку житлом у м. Києві. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, ОСОБА_1 є належним позивачем у справі, а твердження відповідача про зворотне є безпідставними і необґрунтованими. 
Надання відповідачем скріншотів (які не є фінансовими документами) з наявною заборгованістю є нічим іншим, як намаганням ввести суд в оману, штучно створити так звану «доказову базу» своєї неплатоспроможності та свідчать про його небажання в подальшому утримувати власну повнолітню доньку, яка прагне до знань, до здобуття вищої освіти і на даний час потребує матеріальної допомоги батька. При розгляді Рокитнянським районним судом Київської області справи №375/1/26 представник відповідача зазначав, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 8000 грн до досягнення нею 23 річного віку або закінчення навчання, а також підтвердив, що відповідач дійсно працює водієм та отримує заробіток приблизно 3000 злотих. Зазначені обставини встановлені судом, яке не оскаржене відповідачем, набрало чинності з 21 лютого 2026 року і наразі знаходиться на примусовому виконанні.
У власності відповідача є нерухоме майно, а саме: 1/6 частка в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Представником відповідача у відзиві зазначено, що у відповідача за кордоном є сім`я, яку фінансово необхідно утримувати. Однак, жодних доказів на підтвердження цього не надано. Відповідач є особою працездатного віку, ним не надано доказів обставин, які б виключали його можливість працювати (хвороба, травми та інше) та отримувати дохід. У відзиві представник відповідача зазначає, що позивач працює керівником ТОВ «Рокитнянський гранкар`єр», отримує заробітну плату 13534,06 грн. та пенсію в розмірі 6976,05 грн. Позивач не заперечує щодо цих обставин, але слід зауважити, що розмір заробітної плати вказаний без вирахування необхідних платежів і зборів. Фактично позивач отримує близько 10371,90 грн заробітної плати та пенсійні виплати, що пов`язані зі встановленням ІІ групи інвалідності. Позивач перенесла операцію (у 2025 році їй було імплантовано кардіовертер дефібрилятор) та по даний час знаходиться під медичними наглядом, постійно приймає ліки та періодично проходить медичні обстеження, які є обов`язковими і не безкоштовними. Відновлення здоров`я потребує від неї значних витрат. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. 
20 квітня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний суд» надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив, вобґрунтування яких зазначає наступне.
Право на звернення до суду з позомом про стягнення аліментів май той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, чкі продовжують навчання (частина 2 статті 199 СК України). Позивачка не тільки не підтвердила того факту, що її дочка ОСОБА_3 проживаєразом з нею, а й сама його спростувала.
Фактичною підставою позову є та обставина, що дочка позивачки - ОСОБА_3 проживає не разом з нею, а у студенському гуртожитку, за яке сплачуються кошти. Крім того позивачкою не надано доказів про про постійний, стабільний та істотний дохід відповідача за кордоном. 

Позиція сторін у судовому засіданні
У судовому засіданні позивач та представник позивача поданий позив підтримали з підстав зазначених у позові і відповіді на відзив та просили задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.
Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , повідомила суду що є дочкою позивача і відповідача. Проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні. На даний час навчається в Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана, на факультеті маркетингу, денної форми навчання. На пари до міста Києва їздить раз в тиждень на 2-3 дні, в залежності від необхідності здати виконані завдання по предметах, відвідати пари які проводяться офлайн та отримати завдання з предметів, також на відвідування університету впливає безпекова ситуація в місті Києві. Свідок повідомила, що в неї є кімната у гуртожитку, однак із-за неналежних умов проживання та безпекової ситуації вона там залишається тільки на ночівлю в дні коли перебуває на заняттях в місті Києві.
ОСОБА_3 повідомила суд, що до січня 2026 року з батьком спілкувалась, він надсилав їй кошти, розповідав, що працює водієм-далекобійником в Польщі, в переписці надсилав фотографії з Бельгії, Італії та Франці.
Після того як в січні 2026 року матір подала позов про зміну розміру аліментів батько перестав з нею спілкуватися та заблокував у месенжерах, також перестав надавати будь-яку фінансову допомогу і не привідав з днем народження.

Встановлені судом фактичні обставини справи
Заслухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач, ОСОБА_2 та позивачка, ОСОБА_5 .
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року, було ухвалено змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаціний номер НОМЕР_3 , аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати останні в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22 січня 2026 року, було ухвалено змінити розмір стягуваних за рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 10000,00 (десять тисяч гривень 00 коп.), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 2 січня 2026 року, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки № 0496 від 20 лютого 2026 року, ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Час закінчення університету 30 червня 2029 року.
Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 2512466110 від 9 серпня 2025 року, вартість навчання ОСОБА_3 всього складає 192000,00 грн.
З копії заяви-приєднання (додаток № 1 до Договору про надання послуг тисчасового проживання в студентських гуртожитках абітурієнтів та студентів Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана) вбачається, що ОСОБА_3 , поселена в студентський гуртожиток Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. 
Освітні послуги дитини частково (48000,00 грн) оплачені позивачкою. Крім того, позивачкою оплачено вартість проживання ОСОБА_3 у гуртожитку (8000,00 грн).
Відповідно до консультативних висновків спеціалістів, ОСОБА_3 , хворіє на різні захворювання та протягом 2025-2026 років проходила різноманітні лабораторні обстеження.
Судом також встановлено, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 7 січня 2026 року.
Із електронного листування, наданого позивачем, вбачається факт листування з відповідачем з приводу сплати коштів на утримання дитини. 
Представником відповідача долучено до відзиву витяг з сайту YOUControl по підприємству ТОВ «Рокитнянський гранкар`єр», де зазначено, що позивач працює там керівником з 1 грдня 2021 року.
Згідно із наданих представником відповідача довідок, позивач отримала заробітну плату за 2025 рік у розмірі 161704,06 грн та їй призначено пенсію в розмірі 6976,05 грн.
Із електронного листування, наданого представником відповідача, вбачається факт листування з приводу сплати аліментів та перерахування коштів на утримання дочки. 
Відповідно до платіжних іструкцій наданих представником відповідача, відповідач протягом 2024-2026 року перераховува кошти ОСОБА_3 .
До відповіді на відзив представником позивача було долучено витяг з реєстру територіальної громади від 13 квітня 2026 року № 2026/005821803 де зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, місце проживання з матір`ю та перебування на її утриманні було підтверджено ОСОБА_3 в судовому засіданні.
Представником позивача також долучено витяг № 5005843056722 від 15 квітня 2026 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого ОСОБА_2 є власником 1/6 частки квартири за адресою АДРЕСА_3 .

Позиція суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.
Відповідно до положень статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
За змістом положень статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочку, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з частиною 1 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Згідно із статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
За змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). 
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Суд звертає увагу на те, що надання повнолітнім дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання.
Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що ОСОБА_1 не має право звернення до суду з позовом, оскільки ОСОБА_3 з нею не проживає. 
Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 . Спільна дочка сторін в судовому засіданні підтвердила факт проживання з матір`ю - ОСОБА_1 .
Тимчасове проживання ОСОБА_3 в гуртожитку під час навчання в місті Києві не спростовує факту її проживання з матір`ю за адресою їх місця реєстрації. 
З огляду на викладене позивач має право, відповідно до статті 199 СК України, звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.
Враховуючи денну форму навчання у навчальному закладі повнолітньою дитиною, суд дійшов висновку про те, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.
Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано того, факту, що він не може надавати таку матеріальну допомогу.
В той же час, обов`язок утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків.
При визначенні розміру аліментів у зазначеній справі, судом також враховано визначені у частині 9 статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи у сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки до закінчення нею навчання, але не більше 23 річного віку, у розмірі 10000,00 грн щомісячно.
Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої дочки, яка продовжують навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 2-13, 76-83, 141, 263, 265, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду, тобто з 16 березня 2026 року.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 24 червня 2026 року.

Суддя           О.В. Банах-Кокус