УХВАЛА

26 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/26/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.,

розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»
про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та постанови Господарського суду міста Києва від 20.11.2025
за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий, Козир Т.П., Остапенко О.М.) 
та постанову Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 (суддя Стасюк С.В.)
у справі №910/26/22
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київгазтрейд»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінічний санаторій «Жовтень»
про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 20.04.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та постанови Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінічний санаторій «Жовтень» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі №910/26/22, призначено її до розгляду у судовому засіданні 28.05.2026. Також відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень у справі №910/26/22 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 

18.05.2026 від Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» надійшло повторне клопотання про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та постанови Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Розглянувши повторне клопотання, Суд зазначає таке.

В обґрунтування клопотання скаржник посилається на те, що відкриття ліквідаційної процедури щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінічний санаторій «Жовтень» може спричинити низку процесуальних, майнових та реєстраційних наслідків: реалізацію майна, оприлюднення відповідних відомостей, внесення змін до реєстрів, припинення юридичної особи боржника. На думку скаржника, у разі подальшого скасування оскаржуваних постанов повернення справи до стадії розпорядження майном буде ускладненим, оскільки виникне необхідність припинення ліквідаційної процедури, відсторонення ліквідатора, відновлення боржника у реєстрах та відносинах із контрагентами, а також повернення майна або коштів до боржника чи ліквідаційної маси.

Скаржник також наголошує, що майновий комплекс «Санаторій «Жовтень» є єдиним реальним активом боржника, а його реалізація може зумовити спори з третіми особами-набувачами. Окремо зазначено, що зупинення виконання оскаржуваних постанов, за твердженням скаржника, не зашкодить конкурсним кредиторам і водночас запобігатиме порушенню прав Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» як особи, яка заявляє про права щодо майна, що використовується боржником.

Абзацом другим частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.

Відповідно до частини першої статті 332 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію, якщо рішення не передбачає примусового виконання, до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Наведені норми не встановлюють автоматичного зупинення виконання або дії судового рішення у зв`язку з поданням касаційної скарги. Зупинення є правом суду касаційної інстанції, яке застосовується у виняткових випадках за наявності переконливих і підтверджених обставин. При цьому судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, а тривале невиконання такого рішення може впливати на право інших учасників справи на ефективний судовий захист.

У цій справі Суд враховує також спеціальне регулювання провадження у справах про банкрутство. Згідно з частиною п`ятою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства оскарження судових рішень у процедурі банкрутства не зупиняє провадження у справі про банкрутство. Частина сімнадцята статті 39 цього Кодексу прямо передбачає, що провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню.

Зазначені приписи відображають загальну логіку банкрутного провадження: процедура має розвиватися послідовно та без невиправданих перерв, оскільки вона стосується не лише інтересу окремого заявника, а й прав боржника, кредиторів та інших учасників справи. Тому застосування статті 332 Господарського процесуального кодексу України у справі про банкрутство не може фактично підміняти собою зупинення всієї ліквідаційної процедури, якщо заявник не довів реальної потреби саме у такому заході.

Суд не залишає поза увагою, що постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури породжує передбачені Кодексом України з процедур банкрутства наслідки. Зокрема, змінюється порядок управління боржником, ліквідатор приймає майно банкрута, формує ліквідаційну масу та здійснює інші дії, спрямовані на проведення ліквідаційної процедури і задоволення вимог кредиторів у порядку, визначеному законом.

Разом із тим такі наслідки є звичайним правовим результатом переходу справи до ліквідаційної процедури. Саме по собі посилання на їх настання не доводить, що без зупинення виконання оскаржуваних постанов захист прав скаржника стане неможливим або що подальший касаційний перегляд втратить практичне значення.

Щодо доводів про можливу реалізацію майна та складність його повернення у разі скасування оскаржуваних постанов Суд зазначає, що ці доводи стосуються подій, які можуть настати лише за умови вчинення ліквідатором конкретних подальших дій. До повторного клопотання не додано доказів того, що на момент його розгляду ліквідатор уже ухвалив рішення про продаж саме спірного майна, затвердив умови такого продажу, оприлюднив оголошення про аукціон, визначив переможця аукціону, уклав договір купівлі-продажу або вчинив реєстраційні дії, які свідчили б про реальну і безпосередню загрозу незворотного відчуження майна.

Довід про можливе припинення юридичної особи боржника також не підтверджує необхідності зупинення виконання постанов. Припинення юридичної особи-банкрута не є автоматичним наслідком самого відкриття ліквідаційної процедури. Воно можливе після завершення ліквідації, подання ліквідатором звіту і ліквідаційного балансу, їх розгляду господарським судом та постановлення відповідної ухвали. Отже, цей довід не свідчить про наявність негайного ризику, який неможливо усунути іншими процесуальними засобами.

Посилання скаржника на права щодо майнового комплексу «Санаторій «Жовтень» стосується, насамперед, питання належності відповідного майна до ліквідаційної маси та правомірності можливих дій ліквідатора щодо такого майна. Такі питання можуть бути предметом судового контролю у межах справи про банкрутство, зокрема шляхом подання скарг на дії або бездіяльність ліквідатора, заяв, заперечень чи інших процесуальних звернень, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства та Господарським процесуальним кодексом України. Отже, скаржник не позбавлений можливості оспорювати конкретні дії ліквідатора без зупинення всієї ліквідаційної процедури.

З цієї ж причини Суд не погоджується з тим, що сама можливість включення певного майна до ліквідаційної маси або його подальшої реалізації свідчить про відсутність ефективного судового захисту. Провадження у справі про банкрутство здійснюється під контролем господарського суду, а дії ліквідатора не є виведеними з-під судової перевірки.

Аргумент про те, що зупинення виконання оскаржуваних постанов не зашкодить конкурсним кредиторам, Суд відхиляє як недоведений. Банкрутне провадження має колективний характер, а затримка ліквідаційної процедури може впливати на своєчасність формування ліквідаційної маси, збереження майна, здійснення розрахунків та реалізацію прав кредиторів. Баланс інтересів у цій справі не може визначатися лише через інтерес скаржника у збереженні фактичного стану до завершення касаційного перегляду.

Сам факт відкриття касаційного провадження, як і доводи касаційної скарги щодо можливого скасування постанов судів попередніх інстанцій, не є самостійною підставою для зупинення їх виконання. Вирішуючи це клопотання, Суд не здійснює попередньої оцінки обґрунтованості касаційної скарги по суті, а перевіряє лише наявність підстав для застосування тимчасового виняткового процесуального заходу.

Суд бере до уваги і те, що клопотання є повторним. Повторне звернення саме по собі не перешкоджає його розгляду, однак заявник має навести нові обставини або докази, які не були оцінені під час вирішення попереднього клопотання і які свідчать про появу реальної та безпосередньої загрози істотного утруднення захисту його прав. Зміст повторного клопотання переважно зводиться до опису загальних наслідків відкриття ліквідаційної процедури та можливих майбутніх дій ліквідатора, але не підтверджує нових обставин, які б виправдовували відступ від попереднього висновку Суду.

Суд також враховує підхід Європейського суду з прав людини щодо обов`язку національних судів мотивувати судові рішення. Судове рішення має містити належні підстави і засвідчувати, що істотні доводи сторони були розглянуті. Водночас пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає детальної відповіді на кожен довід, якщо з мотивів рішення зрозуміло, чому відповідні аргументи не змінюють висновку суду.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та постанови Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 у справі № 910/26/22, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено необхідності застосування такого заходу, а наведені у клопотанні обставини не свідчать про реальну, безпосередню та належно підтверджену загрозу неможливості або істотного утруднення захисту його прав без зупинення виконання постанов.

Керуючись статтями 234, 235, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про зупинення виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 та постанови Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 у справі № 910/26/22 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере 

Судді С. Жуков 

В. Пєсков