Справа №345/2740/26 
Провадження № 2/345/2228/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
В С Т А Н О В И В:
представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Мохир Я.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, а саме просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 05.09.2025-100002532 від 05.09.2025 у розмірі 22920 гривень, а також 2 662,40 грн. сплаченого судового збору та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 145,58 грн.
Позов мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 05.09.2025 р. укладено кредитний договір (оферти) № 05.09.2025-100002532. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 217 днів із кінцевим терміном повернення до 09.04.2026 року. Умовами договору передбачено, що процентна ставка «Стандарт» становить 1 % за кожен день користування кредитом та застосовується протягом перших п`яти чергових періодів користування кредитом, а процентна ставка «Економ» становить 0,5 % за кожен день користування кредитом та застосовується у наступних чергових періодах. Крім того, договором передбачено «Комісію за надання кредиту», яка становить 9 % від суми кредиту, тобто 540,00 грн., нараховується в день видачі кредиту та підлягає сплаті відповідно до графіку платежів. Крім того, договором передбачено «Комісію за обслуговування кредитної заборгованості» у розмірі 540,00 грн. за кожен із двох чергових періодів після першого, яка нараховується на початку відповідного періоду та сплачується згідно графіку платежів. Зазначені платежі разом із процентами за користування кредитом формують загальну вартість кредиту за договором. Разом з тим відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісій належним чином не виконав, унаслідок чого станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість у загальному розмірі 22 920,00 грн., що складається з: тіла кредиту – 6 000,00 грн.; процентів – 9 300,00 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 540,00 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) – 1 080,00 грн.; відсотків, нараховані по 625 ст. ЦК України – 6 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 920,00 грн., а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат, пов`язаних із направленням відповідачу копії позовної заяви з додатками у розмірі 145,58 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
22 травня 2026 року від представника відповідача адвоката Яковишина З.В. до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області подана заява, яка мотивована тим, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 6 000,00 грн. та нарахованих процентів у розмірі 9 300,00 грн. Водночас інші вимоги позивача на загальну суму 7 620,00 грн., що складаються з комісії, додаткової комісії та відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України, є необґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають відхиленню. Щодо комісії, пов`язаної з наданням кредиту, представник відповідача вказує, що відповідні умови договору є нікчемними, оскільки суперечать Закону України «Про захист прав споживачів» та положенням цивільного законодавства, якими заборонено встановлення платежів за дії кредитодавця, що не є окремою послугою для споживача. Такі умови порушують принципи добросовісності та справедливості, а також суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо нікчемності комісій, не пов`язаних із реально наданими послугами. Щодо додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості зазначається, що позивачем не доведено фактичного надання жодних додаткових або супутніх послуг, за які могла б стягуватися відповідна плата. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» та правових позицій Верховного Суду, відсутність доказів надання таких послуг виключає правові підстави для нарахування комісії, а відповідні умови договору є нікчемними. Щодо вимог про стягнення відсотків, нарахованих за ст. 625 ЦК України, представник відповідача зазначає, що у період дії воєнного стану, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, боржник звільняється від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, у тому числі від нарахування інфляційних втрат та інших санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України. Таким чином, заявлені позивачем нарахування є неправомірними та не підлягають стягненню. З урахуванням викладеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення комісії, додаткової комісії та відсотків за ст. 625 ЦК України на загальну суму 7 620,00 грн., а також провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача та його представника.
Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Також представник позивача подав до суду відповідь на відзив, за змістом якої заперечив проти доводів представника відповідача та просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що проценти за кредитним договором є платою за правомірне користування кредитними коштами у межах строку дії договору, що відповідає положенням статей 536, 1048, 1054 ЦК України. Зазначено, що нарахування процентів здійснюється виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування та не є заходом відповідальності, а становить істотну умову кредитного договору. При цьому обов`язок позичальника зі сплати процентів виникає на підставі укладеного договору та підтверджується його підписанням, яким відповідач засвідчив ознайомлення з умовами кредитування та згоду на їх виконання. Крім того, представник позивача наголошує, що відсутні підстави вважати нараховані проценти незаконними або такими, що перевищують допустимі межі, оскільки їх розмір визначений умовами договору та відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням чинного правового регулювання, включно з перехідними положеннями щодо максимальної денної процентної ставки. Також у відповіді на відзив зазначено, що доводи відповідача щодо неправильності розрахунку заборгованості є необґрунтованими, оскільки позивачем подано належний розрахунок заборгованості, який ґрунтується на первинних даних обліку та умовах кредитного договору. Водночас відповідачем не подано альтернативного розрахунку чи доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір заборгованості. Окремо представник позивача звертає увагу, що умови кредитного договору щодо комісій та інших платежів є погодженими сторонами, відповідачем не оскаржувалися та є обов`язковими до виконання, а тому відсутні правові підстави для їх неврахування судом при вирішенні спору. З урахуванням викладеного представник позивача вважає доводи відзиву безпідставними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
05 вересня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05.09.2025-100002532.
Указаний Договір укладено шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якого є Заявка на укладення кредитного договору та наданням позичальником Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору.
Згідно з умовами кредитного договору № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. строком на 217 днів із незмінною фіксованою процентною ставкою «Стандарт» та ставкою «Економ».
Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Дата повернення кредиту 09.04.2026.
Вказані умови послідовно передбачені та погоджені відповідачем у Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявці на укладення кредитного договору, Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору.
Відповідно до пункту 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.
Дата надання кредиту, сума кредиту, строк на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п.п.3.3.1., 3.3.2., 3.3.5., 3.3.6., 3.3.7 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)).
Відповідно до заявки кредитного договору, датою надання кредиту є 05 вересня 2025, сума кредиту – 6 000,00 грн., строк, на який надається кредит - 217 днів з дати його видачі, датою повернення кредиту є 09.04.2026. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів: 4441-11XX XXXX-1041.
Денна процентна ставка становить 0,72 % .
Відповідно до пунктів 6,7 Заявки, процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Пунктами 8 та 9 Заявки передбачено комісію, пов`язану з наданням кредиту та комісію за обслуговування кредитної заборгованості.
Відповідно до пункту 8 Заявки, комісія пов`язана з наданням кредит складає - 9% від суми кредиту та дорівнює 540,00 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить - 540,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості (пункт 9 Заявки).
Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку та підписано кожну окрему частину Договору (Пропозицію про укладення кредитного договору, Заявку кредитного договору, Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, паспорт споживчого кредиту) шляхом використання одноразового ідентифікатора «E592», що був надісланий смс-повідомленням відповідачу на його мобільний номер телефону, вказаний у підписаній ним заявці кредитного договору.
Пунктом 14 Заявки сторони погодили графік платежів, згідно з яким розмір чергового платежу складається з розміру заборгованості, процентів, платежу з комісії за надання кредиту, розміру платежу з комісії за обслуговування кредиту.
Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.04.2026 року за № 368-2704 підтверджується факт перерахування кошти на платіжну картку клієнта: 05.09.2025 19:16:16 на суму 6 000,00 (шість тисяч гривень 00 копійок) грн., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 854676165, призначення платежу: Видача за договором кредиту №05.09.2025-100002532.
Згідно з наданим ТОВ «Споживчий центр» розрахунком заборгованості за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем утворилась заборгованість, нарахована за період з дати укладення договору 05 вересня 2025 року по встановлену договором дату повернення кредиту 09.04.2026 та склала 22 920,00 грн., що складається з: тіла кредиту – 6 000,00 грн.; процентів – 9 300,00 грн.; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) – 540,00 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) – 1 080,00 грн.; відсотків, нараховані по 625 ст. ЦК України – 6 000,00 грн. 
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 05 вересня 2025 року шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки кредитного договору, Відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного Договору. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 05.09.2025-100002532.
ОСОБА_1 у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку погоджено із позивачем та підписано одноразовим ідентифікатором «E592» Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на укладення кредитного договору, Відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) Договору № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року.
Підписанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки та комісійних платежів, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них.
Положення Договору відповідають законодавчо закріпленим вимогам, що ставляться до договорів споживчого кредитування в розумінні Закону України «Про споживче кредитування».
За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів, які були перераховані ТОВ «Споживчий центр» на його картковий рахунок, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 27.04.2026 року за № 368-2704.
Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позов не заперечувала факт отримання останнім коштів у розмірі 6 000,00 грн.
Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення.
При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами подібно до плати за користування будь-яким іншим майном, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання за участю спеціального суб`єкта банка або фінансової установи.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, суд зазначає, що договір укладений між сторонами 05 вересня 2025 року після набрання чинності 24.12.2023 року Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, а тому процентна ставка не може перевищувати 1% за один день користування кредитом.
За умовами кредитного договору № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року розмір процентної ставки за тарифом «стандарт» становить 1% за день користування кредитними коштами, розмірі процентної ставки «Економ» - 0,5 відсотка за день користування кредитними коштами.
Аналізуючи умови договору ТОВ «Споживчий центр» суд зазначає, що розмір нарахованих відсотків у межах такого має становити 9 300,00 грн.
93 днів (05.09.2025 – 6.12.2025) х підлягає стягненню 1% х 6 000 грн. = 5 580,00 грн.;
124 днів (07.12.2025 - 09.04.2026) х підлягає стягненню 0,5% х 6 000 грн. = 3 720,00 грн.
Таким чином, денна процентна ставка , яка застосовується умовами договору є такою, що відповідає вимогам закону, чітко передбачена умовами договору, та погоджена самим позичальником, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 9 300,00 грн. заборгованості за відсотками. При цьому, жодних нарахувань поза межами строку кредитування, позивачем не здійснювалось.
Щодо законності включення до умов договору обов`язку позичальника сплатити комісію за видачу кредиту в сумі 540,00 грн. суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
У розділі кредитного договору «8.Позичальник має право» передбачено право позичальника на отримання інформації за договором, плата за одержання такої інформації ні в умовах кредитного договору, ні в паспорті споживчого кредиту, ні в графіку платежів не передбачена.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке.
Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19.10.2019 (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19.10.2019 визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019, що набрав чинності 19.10.2019, і положення якого зберігають свою чинність на день розгляду справи, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19.10.2019 визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Кредитний договір № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 9 % від суми кредиту (6 000,00 грн.), що становить 540,00 грн. Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Проспоживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту.
Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, умови кредитування, визначені у паспорті споживчого кредиту, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови.
У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованої позивачем комісії за надання кредиту в сумі 540,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення з відповідача додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 1 080,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14.
Згідно із законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.
З урахуванням вимог ст.ст.549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання.
Враховуючи те, що відповідачу встановлено додаткову комісію пов`язану з обслуговування кредитної заборгованості, тобто за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати додаткову комісію за кредитним договором, є нікчемними.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем у кредитному договорі була встановлена плата за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню встановлена додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі 1 080,00 грн.
Що стосується стягнення відсотків, нарахованих по 625 ст. ЦК України – 6 000,00 грн., то суд доходить таких висновків.
Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань, оскільки такі нараховані після укладення кредитного договору з 05.09.2025.
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення відсотків, нарахованих по 625 ст. ЦК України – 6 000,00 грн. задоволенню не підлягають.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з останнього на користь позивача, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 05.09.2025-100002532 від 05 вересня 2025 року, яка в сукупному розмірі складає 15 840,00 грн., з яких: тіло кредиту в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, проценти в розмірі 9 300 (дев`ять тисяч триста) гривень 00 копійок, комісія (пов`язаної з наданням кредиту) в розмірі 540 (п`ятсот сорок) гривень 00 копійок 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 22 920,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 15 840,00 грн. А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 840,99 грн. (2 662,40 грн. х 15 840,00 грн. / 22 920,00 грн.) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Окрім цього, позивач у позові просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення в розмірі 145,58, що підтверджується квитанцією № 2040798 від 30 квітня 2026 року. Зважаючи на викладене, суд вважає, що в цій частині витрат на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України їх слід стягнути пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 100,61 грн. (145,58 грн. х 15 840,00 грн. / 22 920,00 грн.)
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором –задоволити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором № 05.09.2025-100002532 від 05.09.2025 у розмірі 15 840,00 грн..
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833 , МФО 305299 , р/р НОМЕР_3 ) суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1 840,99 грн. та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 100,61 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: