ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/3688/24
Провадження № 2-а/505/62/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року         місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретарів судового засідання  Антонюк Ю.А. Негрескул Д.О.,
позивача      ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Осокіна С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Подільського міськрайонного суду Одеської області справу в порядку адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Осокін Сергій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Одеській області, до поліцейського СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронського Михайла Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, до поліцейського СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронського Михайла Сергійовича, та уточнивши вимоги позову 20.09.2024 просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ББА № 00257026 від 01.09.2024, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 08.09.2024 з додатку «Дія» йому стало відомо про складення відносно нього постанови серії ББА № 00257026 від 01.09.2024, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
З постановою він не згоден, оскільки ніяких адміністративних правопорушень 01.09.2024 він не скоював. Навпаки, біля 20 години 01.09.2024 біля приміщення Подільського РУП ГУНП України в Одеській області в м. Подільськ Одеської області він був безпричинно побитий чотирма невідомими співробітниками Подільського РУП ГУНП України в Одеській області, в результаті чого йому були заподіяні тілесні ушкодження, в тому числі забій грудної клітини та перелом носу. Крім того, у нього незаконно був вилучений його автомобіль.
В той же вечір 01.09.2024 його дружина - ОСОБА_2 , викликала швидку допомогу та неодноразово викликала за номером «102» наряд поліції, однак поліцейські відмовилися прийняти від неї та її чоловіка, - ОСОБА_1 заяву про вчинення поліцейськими злочину та ніякої допомоги не надали.
Позиція відповідача та третьої особи
Представником Головного управління Національної поліції в Одеській області Білоусом Р.В. подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову.
Так, 01.09.2024 о 19 год. 48 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», державний знак НОМЕР_1 , здійснив паркування зазначеного транспортного засобу з порушенням п. 15.10 в ПДР біля приміщення Подільського РУП по вул. Соборної, 74 на тротуарі. У зазначений час біля приміщення знаходились поліцейські СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Галецький О., Гронський М.С., Глізцуна В.М., несли службу в м. Подільськ Одеської області по забезпеченню публічної безпеки і порядку, та виконували службові обов`язки відповідно до повноважень передбачених Законом України «Про Національну поліцію». Виявивши порушення норм ПДР збоку водія транспортного засобу «Ford Mondeo», державний знак НОМЕР_1 , дочекавшись повної зупинки зазначеного транспортного засобу та виходу с транспортного засобу водія один з зазначених поліцейських звернувся до нього. 
Під час перевірки позивача було встановлено, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. На законні вимоги поліцейського надати для перевірки документи на транспортній засіб позивач відмовився виконувати зазначену вимогу, чим порушив п. 2.1 (г), 2.1 (а) ПДР України.
Виявивши, що у позивача є ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейський запропонував останньому пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці. Однак позивач в категорійної формі відмовився від проходження зазначеного освідування на місці. Потім поліцейським було запропоновано позивачу пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак останній теж відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Після цього поліцейський згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.
Під час розгляду справи позивач факт вчинення ним адміністративних правопорушень заперечував, про що свідчить відповідний запис у постанові серії ББА № 257026.
Розглянувши справу, поліцейський відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ББА № 257026 складеної за порушення п.п. 2.3 (в), 2.1 (г), 2.1 (а), 2.1 (в) ПДР України та відповідно до ст. 36-2 КУпАП приєднав до постанови ст.ст. 126 ч. 1 та 126 ч. 2 за зазначені порушення. Та склав постанову за ч. 5 ст. 121 КУпАП наклавши стягнення на позивача у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та окремо було складено протокол за порушення п. 2.5 ПДР України відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стосовно того, що поліцейські побили позивача, звертає увагу суду на те, що відповідно до відеозапису, на який посилається відповідач та надає його в якості доказу до суду, можливо побачити, що позивач приїхав до Подільського РУП з явними слідами побоїв на обличчі.
Поліцейським було на законних підставах прийнято рішення про тимчасове вилучення транспортного засобу «Ford Mondeo», державний знак НОМЕР_1 , та поміщення його на штраф-майданчик. Підставою слугувало те, що на місці пригоди позивач знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а після притягнення до адміністративної відповідальності не мав право керувати транспортним засобом.
Щодо витрат на правову допомогу вважає, представник умисно завищує обсяг та витрачений час роботи по справі за позовом ОСОБА_1 , бажаючи стягнути на користь позивача з Держави кошти за роботу на яку фактично потрібно витратити менш часу.
Поліцейський СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронський М.С. відзив на позов до суду не подавав.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі
Ухвалою суду від 18.09.2024 адміністративний позов залишено без руху.
20.09.2024 представником позивача усунуто недоліки позову.
Ухвалою суду від 25.09.2024 адміністративний позов прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судовому засіданні, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. Витребувано з Подільського РУП ГУНП в Одеській області: відео з нагрудної камери поліцейського s702392, яке відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ББА № 257026 від 01.09.2024 є додатком до неї; матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 01.09.2024 ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП для огляду у суді; належним чином засвідчені копії постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 01.09.2024.
02.10.2024 Подільським РУП ГУНП в Одеській області надано суду витребувані докази.
31.10.2024 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов.
03.01.2025 представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 03.01.2025 зупинено провадження у справі до припинення обставини перебування позивача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.
20.02.2025 представником позивача подано клопотання про відновлення провадження у справі.
Ухвалою суду від 21.02.2025 відновлено провадження у справі.
08.04.2024 представником позивача подано клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 09.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка.
ІІІ. Позиції сторін.
В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Осокін С.Ю. підтримали заявлений позов та просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, що в ньому викладені.
Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області та поліцейський СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронський М.С. у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, про причини не явки суду не повідомили. 
ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 257026 від 01.09.2024, складеної поліцейським СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронським М.С., встановлено, що 01.09.2024 о 19:48 год в м. Подільську по вул. Соборній, 74 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Форд Мондео, д.н.з. НОМЕР_1 , та був не пристебнутий ременем безпеки, не мав при собі свідоцтва про реєстрацію, поліса обов`язкового страхування, при зміні напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту, чим порушив ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. Згідно ст. 36 КУпАП приєднано до постанови за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 04.10.2024 у справі № 947/29340/24 зобов`язано уповноваженого (чергового) слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві, внести по заяві Осокіна С.Ю., в інтересах ОСОБА_1 , від 03.09.2024 року, про кримінальне правопорушення, відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Постановою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2025 у справі № 505/3526/24 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
У судовому засіданні 14.05.2025 допитано свідка ОСОБА_2 , дружину ОСОБА_1 , яка надала наступні показання. Зазначила, що вона не була свідком складання протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 01.09.2024 прибув додому, за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 мав тілесні ушкодження, оскільки обличчя ОСОБА_2 було у крові. ОСОБА_2 у зв`язку із цим викликала швидку допомогу. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутні хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Важливим є висновок Верховного Суду у справі № 537/744/17, де зазначено, що диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки відповідні документи.
Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою його об`єктивної сторони. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 та від 29.04.2020 року по справі № 161/5372/17.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем надано до суду цифрові файли відеозапису, який було досліджено судом та зафіксовано, що транспортний засіб не рухається, є припаркованим. Також зафіксовано спілкування позивача, перебуваючого поблизу з транспортним засобом, з поліцейським. Тобто вказаний відеозапис фіксує лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання оскаржуваної постанови та не містить інформації щодо керування позивачем транспортним засобом.
Отже, надані відповідачем відеозаписи не фіксують факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Такі ж висновки зроблено судом у справі № 505/3526/24.
Крім того, пунктом 5 розділу II Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, який передбачено безперервність відеозапису у ході виявлення і фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій».
Обов`язок поліцейських здійснювати безперервний відеозапис виявлення, фіксації адміністративного правопорушення та проведення процесуальних дій є запорукою дотримання законності при вчиненні поліцейськими указаних дій, об`єктивності цих дій, усунення конфліктних та спірних питань, забезпечення судової справи належними та допустимими доказами, необхідних для розгляду справи.
Проте, до відзиву представником відповідача долучено відеозапис у вигляді окремих фрагментів, що не відповідає приписам пункту 5 розділу II вказаної вище Інструкції.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (поліцейським) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, що покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у своїх постановах від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17, від 30.05.2018р. у справі №337/3389/16 та від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів;показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Водночас, належних та достатніх доказів на спростування вищенаведеного, відповідач не надав.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України, Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. 
Така правова позиція висловлене в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно з ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень, в тому числі і визнавати складену постанову протиправною.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо доведеності правомірності винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, з урахуванням тверджень позивача та письмових доказів на спростування обставин викладених в оскаржуваній постанові, є підставою для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови.
V. Розподіл судових витрат
Судовий збір
Відповідно до п. ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову, з Головного управління Національної поліції в Одеській області, слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Стягуючи вказані кошти з відповідача, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Витрати на професійну правничу допомогу
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
До адміністративного позову, на підтвердження витрат за надання правничої допомоги представником позивача подано докази, а саме: договір про надання правничої допомоги від 02.09.2024, розрахунок розміру компенсації витрат на правову допомогу від 14.09.2024, квитанція № б/н від 14.09.2024 про сплату позивачем 7 000 грн, ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 серія ВН № 1156726 від 14.09.2024; свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), пропорційності їх складності правовому супроводу справи, суд враховує таке.
Предметом спору у цій справі є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, яка є незначної складності, не потребує збирання значного обсягу доказів зі сторони позивача, фактично, окрім як надання оскаржуваної постанови та викладу своєї позиції у позові.
Ураховуючи викладене, а також фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2 500 грн.
Викладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20.
На підставі викладеного та керуючись ст. 121, 126, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 80, 90, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Осокін Сергій Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Одеській області та до поліцейського СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронського Михайла Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення.
Постанову поліцейського СРПП Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гронського М.С. серії ББА № 257023 від 01.09.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень визнати неправомірною та скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на корить ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення буде складено 21.08.2025.

Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 
Представник позивача: адвокат Осокін Сергій Юрійович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса робочого місця: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108740, місцезнаходження: Одеська область, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд. 15-А, тел. +380487794061

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ