П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 990SCGC/48/25
провадження № 11-423сап25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючогоПогрібного С. О.,
судді-доповідача Кривенди О. В., 
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Гімона М. М., Губської О. А., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. В., Пількова К. М., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю.,
за участю секретаря судового засідання Біляр Л. В.,
представниці скаржника - адвокатки Кучерявенко В. С.,
представниці Вищої ради правосуддя Голод О. В.,
розглянула в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25, і
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст та обґрунтування наведених у скарзі вимог
1. У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) зі скаргою на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада) від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 про притягнення судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» (далі - Спірне рішення).
2. Цим рішенням ВРП погодилася з висновками її Першої Дисциплінарної палати, згідно з якими в діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбачений пунктом 15 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VІІІ), а саме: визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом.
3. До ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді попередження.
4. Скаржник вважає рішення ВРП та її Першої Дисциплінарної палати протиправними, необґрунтованими і такими, що не містять посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотивів, якими відповідач мав би обґрунтувати викладені в оскаржуваному рішенні висновки.
5. Звертає увагу на те, що дисциплінарна скарга подана з порушенням порядку її подання, визначеного законом.
6. Так, подання дисциплінарної скарги, підписаної ОСОБА_2 , здійснено всупереч вимогам пункту 5.31 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Ради від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент ВРП), без надання жодних документів, що підтверджують повноваження підписанта представляти Миколаївську обласну прокуратуру; дисциплінарна скарга всупереч вимогам положень частини другої статті 107 Закону № 1402-VІІІ не містить дати її підписання особою, яка її подала.
7. Наголошує, що чинне законодавство не передбачає можливості усунення недоліків поданої дисциплінарної скарги після відкриття дисциплінарного провадження, натомість містить імперативну вимогу щодо застосування наслідків у вигляді залишення дисциплінарної скарги без розгляду та закриття дисциплінарного провадження, якщо підстави, передбачені частиною першою статті 44 та частиною першою статті 45 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VІІІ «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VІІІ), були встановлені після відкриття дисциплінарної справи.
8. Звертає увагу на вимоги Закону України «Про прокуратуру» та Регламенту Миколаївської обласної прокуратури, затвердженого наказом керівника Миколаївської обласної прокуратури від 29 серпня 2022 року № 55, згідно з якими виконання повноважень керівника обласної прокуратури оформлюється наказом. Водночас до дисциплінарної скарги не долучено документів на підтвердження повноважень підписанта представляти орган державної влади.
9. Мовить про те, що за практикою ВРП дисциплінарна скарга, до якої не долучено документів на підтвердження повноважень підписанта представляти орган державної влади, вважається такою, що подана з порушенням порядку, визначеного законом. Так само дисциплінарна скарга, у якій не зазначено такого обов`язкового реквізиту документа як дата підписання скарги, вважається поданою з порушенням порядку, визначеного законом.
10. Щодо невжиття дисциплінарним органом належних заходів, спрямованих на встановлення в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, у скарзі зазначено таке.
11. ВРП виходила з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, установлена в судових рішеннях, які набрали законної сили, і Рада не викладала власної оцінки поведінки порушника, яка була підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
12. Рада послалася на правовий висновок Великої Палати, викладений у постанові від 17 квітня 2025 року у справі № 990SCGC/27/24, та узагальнила, що підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ є саме факт визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, судовим рішенням, яке набрало законної сили, а не дії чи поведінка судді, як це характерно для інших складів дисциплінарних проступків. Під час розгляду справи щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ дисциплінарний орган повинен установити: що рішення суду про визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, набрало законної сили; що не сплив строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
13. Не погоджуючись із таким висновком Ради, скаржник зазначає, що дисциплінарний проступок судді - це винне, протиправне порушення професійних обов`язків або загальновизнаних морально-етичних вимог, які ставляться до судді, що призвело чи могло призвести до негативних наслідків (пункт 80 постанови Великої Палати від 12 вересня 2024 року у справі № 990SCGC/12/24).
14. Розглядаючи дисциплінарні справи, відкриті у зв`язку з наявністю в діях судді ознак проступку, передбаченого пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, дисциплінарний орган ВРП має право та водночас зобов`язаний самостійно надавати власну оцінку поведінці судді, яка стала підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а також ураховувати обставини, за яких така поведінка мала місце (рішення Ради від 18 липня 2024 року № 2218/0/15-24).
15. Мовить ОСОБА_1 , посилаючись на практику ВРП, про те, що приписи статті 106 Закону № 1402-VІІІ виключають відповідальність за випадок (казус), коли порушення вчинене з об`єктивних, незалежних від волі судді обставин. За відсутності вини притягнення судді до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення є явно непропорційним і таким, що суперечить принципу верховенства права та гарантіям права на повагу до приватного життя.
16. Спірне рішення свідчить, що дисциплінарний орган обмежився встановленням того факту, що рішення суду про визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, набрало законної сили. І лише за самим фактом наявності відповідного судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності його ( ОСОБА_1 ) було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
17. ВРП та її дисциплінарний орган не вжили дій, спрямованих на встановлення наявності усіх складових дисциплінарного проступку та встановлення наслідків поведінки судді, які можна було б охарактеризувати як «серйозні і жахливі» та які в сукупності з відомостями про форми прояву поведінки судді свідчили б про необхідність накладення на суддю дисциплінарного стягнення.
18. Вважає, що правова позиція Великої Палати у справі № 990SCGC/27/24, на яку послалася у Спірному рішенні ВРП, є нерелевантною до правовідносин у цій справі.
19. Наголошує ОСОБА_1 на тому, що він не мав на меті поставити під сумнів ухвалене судове рішення, а з посиланням на практику, сформовану Радою щодо розгляду дисциплінарних справ, відкритих за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, відстоював позицію щодо необхідності надання дисциплінарним органом власної оцінки поведінки судді, яка стала підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності та встановлення дисциплінарним органом відсутності / наявності складу дисциплінарного проступку.
20. Спірне рішення, як стверджує скаржник, не містить належного обґрунтування оцінки його доводів. 
21.  ОСОБА_1 на обґрунтування своєї позиції про відсутність у його діях ознак дисциплінарного проступку та підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначив таке.
22. Одним з елементів складу дисциплінарного проступку є вина (у формі умислу або необережності). Формальне порушення суддею строків подання повідомлення про зміни в майновому стані не було наслідком його умислу або недбалості в розумінні правил про дисциплінарну відповідальність суддів. Порушення строків відбулось з об`єктивних, незалежних від його ( ОСОБА_1 ) волі обставин. Несприятливі обставини були обумовлені станом здоров`я та необхідністю звернення за медичною допомогою до фахівців. Призначене лікування супроводжувалось вживанням медичних препаратів, які мають низку побічних ефектів, здатних виявляти вплив на працездатність особи.
23. Отже, як зазначає ОСОБА_1 , тимчасова втрата працездатності безумовно мала свій вплив на можливість своєчасного виконання ним професійного обов`язку, передбаченого пунктом 6 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VІІІ.
24. Тимчасова втрата ним ( ОСОБА_1 ) працездатності у період з 29 лютого по 08 березня 2024 року підтверджена у встановленому законом порядку.
25. Також ОСОБА_1 зазначає, що за наявності першої можливості він подав повідомлення про зміни в майновому стані, після кількох невдалих спроб увійти до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), з огляду на системні збої у роботі Реєстру (наведене підтверджується роздруківкою послідовності дій користувача Реєстру). Твердить, що самостійно вжив дії, спрямовані на доведення до відома Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про факт несвоєчасного подання ним повідомлення про зміни в майновому стані та причини. Інформація про факт відчуження належного на праві власності автомобіля була відображена у щорічній декларації.
26. Зауважує, що обставини його тимчасової непрацездатності були оцінені судами першої та апеляційної інстанцій, проте, на його думку, оцінка суду не може мати преюдиційного значення для дисциплінарного органу, який зобов`язаний самостійно надати власну оцінку поведінці судді.
27.  ОСОБА_1 просить Спірне рішення скасувати.
Рух скарги
28. 18 листопада 2025 року ОСОБА_1 через свою представницю - адвокатку Кучерявенко В. С. звернувся до Великої Палати зі скаргою на Спірне рішення.
29. Велика Палата ухвалою від 27 листопада 2025 року відкрила провадження за скаргою ОСОБА_1 на Спірне рішення.
30. Ухвалою судді Великої Палати від 10 лютого 2026 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 02 квітня 2026 року. 
Позиція ВРП
31. У відзиві на скаргу ВРП зазначає про відсутність передбачених статтею 52 Закону № 1798-VIII підстав, з яких рішення Ради, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути скасоване. Вважає, що Спірне рішення прийнято повноважним складом та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні, а суддя був належним чином повідомлений.
32. Щодо доводів скарги про відкриття дисциплінарної справи за скаргою, поданою з порушенням вимог закону, та незастосування наслідків подання такої скарги Рада зазначила, що положення статті 107 Закону № 1402-VІІІ не містить жодних вимог щодо імперативного обов`язку долучити до дисциплінарної скарги документи на підтвердження повноважень особи, що уповноважена на підписання дисциплінарної скарги. Водночас ВРП встановила, що із 06 січня 2024 року до липня 2025 року керівником Миколаївської обласної прокуратури був ОСОБА_2 , а тому дисциплінарна скарга подана уповноваженим керівником державного органу відповідно до вимог статті 107 Закону № 1402-VІІІ.
33. Вважає ВРП безпідставними і доводи скаржника про те, що дисциплінарна скарга не містить зазначення дати її підписання, що, на його думку, є підставою для залишення дисциплінарної скарги без розгляду, оскільки дисциплінарна скарга надійшла до ВРП засобами поштового зв`язку 13 січня 2025 року і вона була додатком до листа Миколаївської прокуратури (вих. № 22/3-3вих.-25 від 07 січня 2025 року, підписаного в. о. керівника прокуратури ОСОБА_2, та містила дату його підписання - 07 січня 2025 року.
34. Аналіз норм Тимчасової інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України від 12 лютого 2019 року № 27, дає підстави вважати, що в цій інструкції не передбачено окремої реєстрації додатків до вихідних документів з присвоєнням їх номера і зазначення на них дати їх реєстрації та номера. Отже, датою дисциплінарної скарги Миколаївської обласної прокуратури є дата, що відображена в супровідному листі, додатком до якого є скарга, тобто 07 січня 2025 року.
35. Що стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність у нього вини та наявність об`єктивних причин несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни майнового стану, то ВРП зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій надали їм оцінку та дійшли висновку, що ОСОБА_1 усвідомлював неправомірність своїх дій та знав про адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання повідомлення, однак не вжив усіх необхідних заходів для виконання свого обов`язку та свідомо допустив пряме порушення норм законодавства у сфері запобігання корупції.
36. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій враховані ВРП та її Дисциплінарною палатою.
37. Не погодилася Рада з аргументами скаржника про невжиття дисциплінарним органом належних дій, спрямованих на встановлення в діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, та зазначила, що норма пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ є нетипово сконструйованою законодавцем, оскільки визначає підставою для юридичної (дисциплінарної) відповідальності судді не його дії чи бездіяльність, а преюдиційний факт визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією. Проте нетиповість цієї норми порівняно з іншими складами дисциплінарних проступків жодним чином не впливає на її чіткість та зрозумілість.
38. Оскільки наявність складу корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, уже встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, ВРП та її дисциплінарні органи не вправі переоцінювати фактичні обставини, які кореспондують з юридичними ознаками відповідного складу корупційного правопорушення.
39. Посилаючись на правову позицію Великої Палати, викладену в постанові від 17 квітня 2025 року у справі № 990SCGC/27/24, ВРП зазначила, що факт визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, судовим рішенням, яке набрало законної сили, надав Раді правові підстави для притягнення скаржника до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
40. Просить залишити Спірне рішення без змін.
Встановлені обставини справи 
Відомості про суддю
41. 09 липня 2003 року Постановою Верховної Ради України № 1072-IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді місцевого Южноукраїнського міського суду Миколаївської області безстроково.
42. 25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», відповідно до якого найменування Южноукраїнського міського суду Миколаївської області змінено на Південноукраїнський міський суд Миколаївської області.
43. Згідно з відомостями з офіційного вебсайту ВРП її Третя Дисциплінарна палата рішенням від 25 червня 2025 року № 1355/3дп/15-25 притягнула суддю Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.
44. Підставою притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали висновки Третьої Дисциплінарної палати ВРП про вчинення суддею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду.
45. ВРП рішенням від 16 вересня 2025 року № 1949/0/15-25 залишила без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати від 25 червня 2025 року № 1355/3дп/15-25 про притягнення судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
46. Рішенням ВРП від 02 жовтня 2025 року № 2060/0/15-25 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Стислий зміст дисциплінарної скарги. Підстави відкриття дисциплінарної справи та результати її розгляду
47. До ВРП 13 січня 2025 року (вх. № 13/1/13-25) надійшла дисциплінарна скарга Миколаївської обласної прокуратури щодо дисциплінарного проступку судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області (нині - Південноукраїнський міський суд Миколаївської області) ОСОБА_1 .
48. На обґрунтування дисциплінарної скарги скаржник зазначив, що постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною другою статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.
49. Миколаївський апеляційний суд постановою від 17 грудня 2024 року (провадження № 33/812/443/24) постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року у справі № 486/834/24 залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
50. Ураховуючи викладене, скаржник на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом) просив притягнути суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
51. 17 березня 2025 року Перша Дисциплінарна палата ВРП ухвалою № 526/1дп/15-25 відкрила дисциплінарну справу за скаргою Миколаївської обласної прокуратури стосовно судді ОСОБА_1 за ознаками дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ.
52. За результатами розгляду зазначеної дисциплінарної справи Перша Дисциплінарна палата ВРП рішенням від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 установила, що в діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме визнання судді ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Фактичні обставини, встановлені під час здійснення дисциплінарного провадження
53. 12 квітня 2024 року заступник Голови НАЗК Ситник А. С. склав протокол про адміністративне правопорушення № 47-01/12/24 стосовно ОСОБА_1 за частиною другою статті 1726 КУпАП.
54. Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 як особа на яку поширюються вимоги Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VІІ), несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни майнового стану шляхом внесення інформації до Реєстру у зв`язку з отриманим 22 лютого 2024 року доходом від продажу майна на суму 600 000,00 грн, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених законом для працездатних осіб на 1 січня 2024 року.
55. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 600 000,00 грн від продажу транспортного засобу «Hyndai Santa FE» (2011 року випуску) відповідно до договору купівлі-продажу від 22 лютого 2024 року № 4844/2024/4336774.
56. Отже, ОСОБА_1 22 лютого 2024 року отримав дохід, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2024 року.
57. Виходячи з викладеного суддя був зобов`язаний до 00 год 00 хв 04 березня 2024 року подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному вебсайті НАЗК.
58. Проте повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку з отриманням доходу ОСОБА_1 подав 05 березня 2024 року о 17 год 43 хв, чим порушив вимоги закону.
59. За змістом протоколу наявність чи відсутність умислу для наявності складу зазначеного правопорушення юридичного значення не має, оскільки з об`єктивної сторони має формальний склад, тобто законодавець установив відповідальність суб`єкта декларування безпосередньо за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані незалежно від наявності такого умислу.
60. Отже, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є порушенням вимог частини четвертої статті 52 Закону № 1700-VІІ, відповідальність за що передбачена частиною другою статті 1726 КУпАП.
61. 13 серпня 2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області (справа № 486/834/24, провадження № 3/467/460/24) визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1726 КУпАП, наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн у дохід держави. 
62. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону № 1700-VІІ, несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані шляхом внесення інформації до Реєстру у зв`язку з отриманням 22 лютого 2024 року доходу від продажу рухомого майна - автомобіля на суму 600 000,00 грн, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2024 року.
63. Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VІІ ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону. Згідно з примітками до статей 513 та 56 Закону № 1700-VІІ суддя є службовою особою, що займає відповідальне та особливо відповідальне становище. За змістом абзацу п`ятнадцятого частини першої статті 1, частини першої статті 45, частини четвертої статті 52 Закону № 1700-VІІ, примітки до статті 1766 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1726 КУпАП.
64. Частиною четвертою статті 52 Закону № 1700-VІІ встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт декларування зобов`язаний повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному вебсайті НАЗК. Положення частини четвертої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, займають відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 513 цього Закону.
65. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн, таким чином, з 01 січня 2024 року суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 151 400,00 гривень.
66.  ОСОБА_1 отримав дохід у розмірі 600 000 грн від продажу транспортного засобу «Hyundai Santa FE» (2011 року випуску) відповідно до договору купівлі- продажу від 22 лютого 2024 року № 4844/2024/4336774.
67. Отже, ОСОБА_1 22 лютого 2024 року отримав дохід на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб на 01 січня 2024 року.
68. З огляду на наведене, ОСОБА_1 як особа, на яку поширюється дія Закону № 1700-VІІ, був зобов`язаний до 00 год 00 хв 04 березня 2024 року подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному вебсайті НАЗК.
69. Проте повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку з отриманням доходу ОСОБА_1 подав 05 березня 2024 року о 17 год 43 хв, чим порушив вимоги Закону та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 1726 КУпАП.
70. Суд першої інстанції також дослідив питання наявності у ОСОБА_1 умислу щодо вчинення правопорушення і у постанові зазначив: «Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Так, непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Лише вчинення такого діяння з необережності виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності (лист судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017).
Суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 1726 КУпАП, через відсутність у нього прямого умислу на приховування змін у майновому стані .
Отже, фактично ОСОБА_1 усвідомлював неправомірність своїх дій та знав про адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання повідомлення, однак не вжив усіх необхідних заходів для виконання свого обов`язку та свідомо допустив пряме порушення норм законодавства у сфері запобігання корупції ».
71. Миколаївський апеляційний суд постановою у справі 17 грудня 2024 року № 486/834/24 (провадження № 33/812/443/24) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1726 КУпАП, залишив без змін.
72. У постанові від 17 грудня 2024 року Миколаївський апеляційний суд зазначив, що: «Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 1726 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи. Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , викладену в поясненнях в суді та в апеляційній скарзі, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами ».
73. Суд апеляційної інстанції також надав оцінку доводам ОСОБА_1 та зауважив: 
«Хоча ОСОБА_1 зазначає, що не мав прямого умислу неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, про що на його думку свідчить та обставина, що 05.03.2024 він неодноразово здійснював вхід до відповідного реєстру (05.03.2024 з 09:44 і до моменту подання повідомлення 05.03.2024 о 17:43), але ці дії він вчинив після спливу строку, встановленого на повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Окрім того, суд не бере до уваги також доводи ОСОБА_1 про наявність технічних проблем на сайті НАЗК як поважної причини невчасного повідомлення про суттєві зміни майнового стану, так як з матеріалів справи встановлено, що ним не здійснювалися спроби входу в систему Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в період, визначений для подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, зокрема з 22.02.2024 по 04.03.2024 включно, а він входив у систему лише 05.03.2024, тобто поза межами встановленого ч. 4 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», десятиденного строку для подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ».
74. Окрім того, суд апеляційної інстанції надав оцінку доводам ОСОБА_1 про стан його здоров`я та тимчасову непрацездатність як об`єктивну причину неможливості виконати вимоги антикорупційного законодавства, з приводу чого Миколаївський апеляційний суд у постанові від 17 грудня 2024 вказав: 
«Отже, на переконання апеляційного суду, відсутні дані, що стан здоров`я ОСОБА_1 не дозволяв вчасно подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані з моменту виникнення цього зобов`язання, в тому числі під час перебування на амбулаторному лікуванні».
75. Постанова Миколаївського апеляційного суду у справі № 486/834/24 (провадження № 33/812/443/24) набрала законної сили 17 грудня 2024 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
76. Отже, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Короткий зміст рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП
77. Рішенням Першої Дисциплінарної палати ВРП від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 суддю Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді попередження.
78. Ухвалюючи зазначене рішення, Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що в діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбачений пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ, а саме визнання судді ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, що є підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
79. Перша Дисциплінарна палата ВРП обґрунтувала свої висновки таким.
80. Пунктом 6 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VІІІ визначено, що суддя зобов`язаний виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.
81. Частиною четвертою статті 52 Закону № 1700-VІІ визначено, що в разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт декларування зобов`язаний повідомити про це НАЗК. Зазначена інформація вноситься до Реєстру та оприлюднюється на офіційному вебсайті НАЗК.
82. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб із 01 січня 2024 року становить 3028,00 гривень. Отже, з 01 січня 2024 року суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 151 400,00 гривень.
83. Згідно із частиною першою статті 651 Закону № 1700-VІІ за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
84. Пунктом «ґ» частини першої статті 3 Закону № 1700-VІІ визначено, що до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, відносяться судді.
85. Главою 13-А КУпАП визначено, що до адміністративних правопорушень пов`язаних з корупцією, віднесено також порушення вимог фінансового контролю (стаття 1726 КУпАП).
86. 13 серпня 2024 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєва І. О. ухвалила постанову у справі № 486/834/24 (провадження № 3/467/460/24), згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1726 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн у дохід держави. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок.
87. Відповідно до постанови судді Миколаївського апеляційного суду Фаріонової О. М. від 17 грудня 2024 року (справа № 486/834/24, провадження № 33/812/443/24) апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; постанову Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 1726 КУпАП, залишено без змін.
88. Перша Дисциплінарна палата ВРП встановила, що, обіймаючи посаду судді, ОСОБА_1 відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили, визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 1726 КУпАП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Короткий зміст рішення ВРП
89. ВРП за наслідками розгляду скарги судді ОСОБА_1 на рішення Першої Дисциплінарної палати ВРП від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 «Про притягнення судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишила це рішення без змін.
90. ВРП, ухвалюючи таке рішення виходила з того, що системний аналіз положень статті 106 Закону № 1402-VІІІ дозволяє дійти висновку, що переважна більшість складів дисциплінарних проступків, що визначені в частині першій статті 106 цього Закону, як об`єктивну сторону складу дисциплінарного проступку визначають певні прояви поведінки судді, зокрема дії чи бездіяльність, що своєю чергою передбачає необхідність установлення суб`єктивної сторони дисциплінарного проступку у формі умислу чи недбалості.
91. Норма пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ є нетипово сконструйованою законодавцем, оскільки визначає підставою для юридичної (дисциплінарної) відповідальності судді не його дії чи бездіяльність, а преюдиційний факт визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією.
92. Проте нетиповість цієї норми порівняно з іншими складами дисциплінарних проступків жодним чином не впливає на її чіткість та зрозумілість.
93. Оскільки наявність складу корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, уже встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, ВРП та її дисциплінарні органи не вправі переоцінювати фактичні обставини, які кореспондують з юридичними ознаками відповідного складу корупційного правопорушення.
94. ВРП послалася на висновки, наведені в постанові Великої Палати від 17 квітня 2025 року в справі № 990SCGC/27/24.
95. Узагальнивши їх, Рада наголосила, що:
1) підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ є саме факт визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, судовим рішенням, яке набрало законної сили, а не дії чи поведінка судді, як це характерно для інших складів дисциплінарних проступків;
2) під час розгляду справи щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності згідно з пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ дисциплінарний орган повинен установити досить обмежене коло фактичних обставин: а) що рішення суду про визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, набрало законної сили; б) що не сплив строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
96. ВРП дійшла висновку, що всі перелічені обставини були установлені під час засідання її Першої Дисциплінарної палати 11 серпня 2025 року, в ході якого прийнято рішення про притягнення судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Також ці обставини відображено у самому рішенні Першої Дисциплінарної палати ВРП від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25.
97. Отже, ВРП зазначила, що її Перша Дисциплінарна палата обґрунтовано встановила, що у діях судді ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення Перша Дисциплінарна палата Ради врахувала характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особу судді, ступінь його вини, відсутність інших дисциплінарних стягнень та вважала пропорційним і співмірним застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді попередження.
98. Також ВРП встановила, що з 06 січня 2024 року до липня 2025 року керівником Миколаївської обласної прокуратури був ОСОБА_2 , отже, дисциплінарна скарга, що надійшла до Ради від Миколаївської обласної прокуратури 13 січня 2025 року, була подана уповноваженим керівником державного органу відповідно до вимог статті 107 Закону № 1402-VІІІ.
99. Крім того, датою дисциплінарної скарги Миколаївської обласної прокуратури (вх. № 13/1/13-25) є дата, що відображена в супровідному листі вих. № 22/3-Звих-25, додатком до якого є зазначена скарга, тобто 07 січня 2025 року.
100. Отже, ВРП встановила, що зібрані матеріали дисциплінарної справи оцінені з достатньою повнотою та підтверджують вчинення суддею ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а наведені ним у скарзі доводи не спростовують висновків, зазначених у рішенні Першої Дисциплінарної палати Ради від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 про притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, і не дають підстав для його скасування.
Позиція Великої Палати 
101. Велика Палата, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали дисциплінарного провадження щодо судді, дослідивши наведені в скарзі на рішення ВРП доводи, дійшла таких висновків. 
102. Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
103. З метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Верховна Рада України прийняла Закон № 1798-VIII, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.
104. Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
105. Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.
106. Главою 4 розділу II Закону № 1798-VIII визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів. Так, частинами першою, сьомою та восьмою статті 49 цього Закону передбачено, що розгляд дисциплінарної справи відбувається у відкритому засіданні Дисциплінарної палати, в якому беруть участь дисциплінарний інспектор ВРП - доповідач, суддя, скаржник, їх представники.
107. У засіданні Дисциплінарної палати заслуховуються дисциплінарний інспектор ВРП - доповідач, суддя, скаржник, їх представники, свідки та інші особи, які були викликані або запрошені взяти участь у засіданні.
108. Учасники дисциплінарної справи мають право подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання про виклик свідків, ставити запитання учасникам дисциплінарної справи, висловлювати заперечення, заявляти інші клопотання або відводи, ознайомлюватися з матеріалами справи. Для ознайомлення можуть надаватися матеріали, які безпосередньо пов`язані зі скаргою, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних щодо знеособлення персональних даних.
109. Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
110. Згідно із частинами першою, третьою та десятою статті 51 
Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.
111. Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.
112. За результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП має право:
1) скасувати повністю рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та закрити дисциплінарне провадження;
2) скасувати частково рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;
3) скасувати повністю або частково рішення Дисциплінарної палати про відмову в притягненні до дисциплінарної відповідальності судді та ухвалити нове рішення;
4) змінити рішення Дисциплінарної палати, застосувавши інший вид дисциплінарного стягнення;
5) залишити рішення Дисциплінарної палати без змін.
113. На підставі частини другої статті 52 Закону № 1798-VIII право на оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, має суддя, щодо якого було ухвалено відповідне рішення, та скаржник, якщо рішення ВРП ухвалене за його скаргою.
114. Частиною сьомою статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) визначено, що на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати.
115. Наведені вище положення Закону № 1798-VIII та частини сьомої статті 266 КАС узгоджуються з пунктом 77 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, в якому, серед іншого, зазначено, що організація дисциплінарного розгляду в кожній країні повинна бути такою, що дозволяє подання апеляції на рішення первинного дисциплінарного органу (відомства або суду) до суду.
116. Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
117. У пункті 123 рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» ЄСПЛ зазначив, що згідно з його практикою навіть у разі, коли судовий орган, що виносить рішення у спорах щодо «прав та обов`язків цивільного характеру», у певному відношенні не відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), порушення Конвенції не констатується за умови, якщо провадження у вищезазначеному органі «згодом є предметом контролю, здійснюваного судовим органом, що має повну юрисдикцію та насправді забезпечує гарантії пункту 1 статті 6 Конвенції» (див. пункт 29 рішення від 10 лютого 1983 року у справі «Альбер і Ле Конт проти Бельгії» та пункт 42 рішення від 14 листопада 2006 року у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства», заява № 60860/00). У межах скарги за статтею 6 Конвенції, щоб визначити, чи мав суд другої інстанції «повну юрисдикцію» або чи забезпечував «достатність перегляду» для виправлення відсутності незалежності в суді першої інстанції, необхідно врахувати такі чинники, як предмет оскаржуваного рішення, спосіб, в який було винесено рішення, та зміст спору, включаючи бажані та дійсні підстави для оскарження (див. пункти 44-47 рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Брайян проти Сполученого Королівства» та пункт 43 згаданого рішення у справі «Цфайо проти Сполученого Королівства»).
118. Виходячи зі змісту статті 6 Конвенції справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.
119. Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
120. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
121. Ураховуючи висновки ЄСПЛ та положення Конвенції, Велика Палата вважає за необхідне повно та всебічно перевірити оскаржуване рішення ВРП, у тому числі на предмет його відповідності вимогам статті 52 Закону № 1798-VIII.
122. Відповідно до статті 18 Закону № 1798-VIII ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги.
123. Згідно з положеннями частини другої статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
124. Як убачається з матеріалів справи, на засіданні ВРП 21 жовтня 2025 року при розгляді скарги судді ОСОБА_1 були присутні 13 членів ВРП. Спірне рішення підписане всіма членами Ради, які брали участь в його ухваленні.
125. Члени ВРП, які входять до Першої Дисциплінарної палати і ухвалювали на засіданні цієї палати рішення щодо ОСОБА_1 , участі у розгляді скарги на зазначене рішення Радою не брали. 
126. Отже, Спірне рішення ухвалено повноважним складом ВРП.
127. На підставі пункту 3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП може бути скасовано також у випадку, якщо суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП.
128. З копії матеріалів дисциплінарної справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги (лист від 10 жовтня 2025 року № 8104/0/19-25). Зазначену інформацію оприлюднено й на офіційному вебсайті ВРП. 
129. 21 жовтня 2025 року в засіданні ВРП з розгляду скарги на рішення її Першої Дисциплінарної палати від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 брала участь представниця ОСОБА_1 - адвокатка Кучерявенко В. С., якійбуло надано можливість підтримати наведені у скарзі доводи, надавши пояснення та відповіді на запитання, чим забезпечено право скаржника на участь у розгляді його питання.
130. Вказані обставини підтверджуються витягом з протоколу № 87 засідання ВРП від 21 жовтня 2025 року і не оспорюються скаржником.
131. Ураховуючи викладене, Велика Палата дійшла висновку про відсутність визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.
132. Оцінюючи рішення ВРП від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25 щодо наявності у ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, Велика Палата виходить з того, що визначальним критерієм правомірності оскаржуваного рішення відповідача є встановлення дисциплінарним органом обставин, що свідчать про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII,як підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності.
133.  Відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом.
134. Велика Палата вже вирішувала питання підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII і у постанові від 17 квітня 2025 року у справі № 990SCGC/27/24, на яку слушно послалася у Спірному рішенні ВРП, звернула увагу на те, що за цією нормою підставою для дисциплінарної відповідальності судді є факт визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією. Такий факт може бути встановлений у судовому провадженні (кримінальному чи провадженні про адміністративне правопорушення).
135. Дисциплінарний орган не наділений повноваженнями здійснювати діяльність, спрямовану на встановлення фактичних обставин вчинення корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, шляхом збирання та процесуального закріплення відповідних доказів, що можуть свідчити про вчинення особою такого правопорушення. Таку діяльність відповідно до Закону № 1700-VII здійснюють спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, НАЗК.
136. Під час розгляду дисциплінарної справи щодо судді дисциплінарний орган повинен установити, що рішення суду про визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, набрало законної сили і що не сплив строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
137. Як видно з матеріалів дисциплінарної справи, суддя ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року у справі № 486/834/24, яка набрала законної сили 17 грудня 2024 року (залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року).
138. Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
139. Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
140. Факт визнання судді ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, судовим рішенням, яке набрало законної сили, давав ВРП правові підстави для притягнення скаржника до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
141. З урахуванням наведеного доводи ОСОБА_1 , що стосуються ненадання ВРП та її дисциплінарним органом оцінки фактичним обставинам справи про притягнення його до адміністративної відповідальності (перебування судді на лікуванні, стан його здоров`я та його захворювання, що мали місце у період, у якому суддя мав подати повідомлення про суттєві зміни майнового стану, що, на думку скаржника, свідчить про неумисність його дій) за статтею 1726 КУпАП, а отже і неналежного, на думку скаржника, мотивування Спірного рішення, є безпідставними.
142. Щодо обрання виду дисциплінарного стягнення слід зазначити таке.
143. Частиною другою статті 109 Закону № 1402-VIII, частиною п`ятою статті 50 Закону № 1798-VIIІ встановлено, що під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.
144. Як видно з матеріалів дисциплінарної справи, Перша Дисциплінарна палата, з рішенням якої погодилася ВРП, під час обрання виду дисциплінарного стягнення судді ОСОБА_1 врахувала характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особу судді, ступінь його вини, відсутність інших дисциплінарних стягнень та застосувала до судді ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді попередження.
145. Отже, визначене дисциплінарним органом судді ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді попередження є пропорційним учиненому дисциплінарному проступку, що відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VIII та статті 50 Закону № 1798-VIII.
146. Велика Палата не бере до уваги доводи скарги про невідповідність дисциплінарної скарги, що стала підставою для відкриття дисциплінарного провадження стосовно судді ОСОБА_1 , вимогам статті 107 Закону № 1402-VIII через те, що вона не містить дати її підписання та до неї не додано документів на підтвердження повноважень підписанта - ОСОБА_2 , з огляду на таке.
147. Відповідаючи на зазначені доводи, ВРП проаналізувала вимоги статті 107 Закону № 1402-VIII та статті 43 Закону № 1798-VIII, дослідила інформацію з відкритих джерел, зокрема вебсайту Миколаївської обласної прокуратури, та встановила, що з 06 січня 2024 року до липня 2025 року керівником Миколаївської обласної прокуратури був ОСОБА_2 , а отже, дисциплінарна скарга, що надійшла до Ради від Миколаївської обласної прокуратури 13 січня 2025 року, була подана уповноваженим керівником державного органу відповідно до вимог статті 107 Закону № 1402-VIII. До того ж обставини щодо повноважень ОСОБА_2 також знайшли своє підтвердження під час засідання Першої Дисциплінарної палати ВРП 11 серпня 2025 року, в якому представником Миколаївської обласної прокуратури надано копію наказу Генерального прокурора від 05 січня 2024 року № Зк про покладення обов`язків керівника Миколаївської обласної прокуратури з 06 січня 2024 року на ОСОБА_2 .
148. Рада також зазначила, що наведені обставини установлювались дисциплінарним інспектором на стадії попередньої перевірки дисциплінарної скарги Миколаївської обласної прокуратури, що спростовує доводи скаржника про подання дисциплінарної скарги стосовно нього ( ОСОБА_1 ) неуповноваженою особою.
149. Стосовно доводів про те, що дисциплінарна скарга Миколаївської обласної прокуратури від 13 січня 2025 року не містить дати її підписання, що, на думку скаржника, є підставою для залишення дисциплінарної скарги без розгляду, ВРП також надала їм належну оцінку і зазначила, що дисциплінарна скарга Миколаївської обласної прокуратури (вх. № 13/1/13-25) надійшла до ВРП засобами поштового зв`язку 13 січня 2025 року. Указана скарга є додатком до листа Миколаївської обласної прокуратури вих. № 22/3-Звих.-25 від 07 січня 2025 року, підписаного в. о. керівника прокуратури ОСОБА_2 та містить дату його підписання - 07 січня 2025 року. Отже, датою дисциплінарної скарги Миколаївської обласної прокуратури (вх. № 13/1/13-25) є дата, що відображена в супровідному листі вих. № 22/3-Звих-25, додатком до якого є зазначена скарга, тобто 07 січня 2025 року.
150. Велика Палата не вважає зазначене обґрунтування ВРП неприйнятним та, у свою чергу, наголошує, щостаттями 43-46 Закону № 1798-VIIIвстановлено, що за дисциплінарною скаргою може бути відкрито дисциплінарну справу, відмовлено у її відкритті або повернуто скаргу без розгляду за наявності передбачених цими нормами підстав.
151. Вивчення дисциплінарної скарги і перевірка її на відповідність вимогам закону та наявність підстав для залишення такої скарги без розгляду за наявності підстав, визначених пунктами 1, 4 і 5 частини першої статті 44 цього Закону, належить до повноважень дисциплінарного інспектора ВРП під час попередньої перевірки відповідної дисциплінарної скарги (пункти 1, 2 частини першої статті 43 Закону № 1798-VIII).
152. Таким чином, перевірка дотримання вимог до дисциплінарної скарги, у тому числі і щодо особи скаржника, здійснюється дисциплінарним інспектором Ради під час проведення попередньої перевірки та не належить до компетенції Дисциплінарної палати як під час, так і після вирішення питання про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді.
153. На стадії розгляду та ухвалення рішення дисциплінарний орган ВРП не обмежений зазначеними у скарзі доводами та має повноваження відкрити дисциплінарну справу за власною ініціативою, як передбачено частиною десятою статті 49 Закону № 1798-VIII, якщо під час її розгляду дійде висновку про наявність правових підстав для цього.
154. Варто також наголосити, що підставою для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності є не скарга на його дії, а факт допущення таким суддею порушення закону, яке містить склад дисциплінарного проступку.
155. Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Великої Палати від 17 січня 2019 року у справі № 11-864сап18, від 11 квітня 2019 року у справі № 11-121сап19 та від 25 березня 2021 року у справі № 11-171сап20.
156. З огляду на викладене твердження скаржника про те, що за результатами розгляду дисциплінарної скарги керівника Миколаївської обласної прокуратури Перша Дисциплінарна палата ВРП повинна була залишити її без розгляду, є безпідставними.
157. Інші доводи та міркування, викладені у скарзі ОСОБА_1 , також не спростовують правильності висновків ВРП. 
Висновки Великої Палати 
158. На підставі частини восьмої статті 266 КАС Велика Палата за наслідками розгляду справи щодо оскарження рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може скасувати оскаржуване рішення ВРП або залишити його без змін.
159. Оскільки ВРП прийняла оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, врахувала всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, і дійшла обґрунтованого висновку про залишення без змін рішення Першої дисциплінарної палати ВРП від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25, Велика Палата вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а Спірне рішення - без змін. 
Керуючись статтями 266, 344, 350, 355, 356, 359 КАС, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25 «Про залишення без змін рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 про притягнення судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишити без задоволення.
2. Рішення Вищої ради правосуддя від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25 у справі № 990SCGC/48/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий  С. О. Погрібний 
Суддя-доповідач О. В. Кривенда 
Судді:  О. О. Банасько М. В. Мазур
О. В. Білоконь Н. В. Мартинюк
О. Л. Булейко К. М. Пільков
І. А. Воробйова Н. С. Стефанів
М. М. Гімон Т. Г. Стрелець
О. А. Губська О. В. Ступак
А. А. Ємець І. В. Ткач
Л. Ю. Кишакевич О. С. Ткачук
В. В. Король В. Ю. Уркевич