справа № 619/2168/26
провадження № 1-кп/619/345/26

ВИРОК
іменем України
16 червня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого – судді       ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання     ОСОБА_2 , 
прокурора       ОСОБА_3 ,
потерпілих        ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
законних представників потерпілих      ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисника      ОСОБА_10 ,
обвинуваченого      ОСОБА_11 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 12026221230000102 від 01.02.2026 за обвинуваченням: 
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Чугуївського району Харківської області, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
ОСОБА_11 , 31.01.2026 близько 21:30, у темний час доби, керуючи транспортним засобом – автомобілем «Volswagen-LT28», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався із сторони м. Лебедин Сумської області по автошляху «Харків-Охтирка» у напрямку м. Мерефа Харківського району Харківської області, зі швидкістю близько 50 км/год, з увімкненим ближнім світлом фар. 
Продовжуючи рух у вказаному напрямку, перебуваючи поблизу буд. 18 по вул. Сумський шлях, сел. Дворічний кут, Харківського району, Харківської області, ОСОБА_11 , діючи необережно, проявив злочину самовпевність та неуважність до дорожньої обстановки, та її змінами, допустивши крайню неуважність під час руху, рухаючись по прямолінійній ділянці дороги на незначний спуск, допустив виїзд за межі проїзної частини ліворуч по ходу свого руху, втративши керування, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: - п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», здійснив з`їзд у кювет, що розташовувався по ліву сторону узбіччя, із подальшим наїздом на перешкоду, у вигляді дерева.
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажири, що перебували на задньому пасажирському місці, транспортного засобу «Volswagen-LT28», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді: «закритого перелому середньої третини правої ключиці», що не є небезпечною для життя, в момент заподіяння, а причинила тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.п. 2.2.1.а,б,в, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тілесних ушкоджень» Наказ № 6 від 17.01.1995 року), неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді: «закритого перелому (епізіоліз) променевої кістки лівого передпліччя», що не є небезпечною для життя, в момент заподіяння, а причинила тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 день), які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.п. 2.2.1.а,б,в, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тілесних ушкоджень» Наказ № 6 від 17.01.1995 року), неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, у вигляді: тупої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, закритого лінійного перелому пірамідки правої скроневої кістки з поширенням на барабанну частину та ушкодженням барабанної перетинки, що ускладнились правобічною отоліквореєю (витіканням спинномозкової рідини (ліквору) з правого вуха), із наявністю припухлості м`яких тканин голови в правій лобноскроневій ділянці та садення і подряпини на лівій щоці та підборідді, та тупу травму верхнього плечового поясу у вигляді закритого перелому середньої та дистальної третини лівої ключиці із зміщенням, за критерієм небезпеки для життя (п.п. 2.1.1.а, 2.1.2., 2.1.3. «б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тілесних ушкоджень» Наказ № 6 від 17.01.1995 року).
Порушення п. 12.1, Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_11 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Позиція прокурора, потерпілих, законних представників.
Прокурор в судовому засіданні зазначила, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просила суд визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх представники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначили, що претензій до ОСОБА_11 ані морального, ані матеріального характеру не мають. Просили суворо не карати та призначити мінімальне покарання. Зазначили, що ОСОБА_11 всю шкоду відшкодував, претензій до нього не має. Також законні представники потерпілих просили не позбавляти ОСОБА_11 права керування транспортними засобами.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_11 щодо пред`явленого обвинувачення.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив факт і обставини їх вчинення, так, як це зазначено в обвинувальному акті та зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому. Пояснив, що 31.01.2026 виїзжав з міста Лебедин, було темно, йшов сніг та дощ, на дорозі була ожеледиця, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїзної частини ліворуч по ходу свого руху, втративши керування. Щиро розкаюється у вчиненому.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 просив суд врахувати, що обвинувачений є раніше не судимим, примирився з потерпілими та їх представниками, має на утриманні трьох малолітніх дітей, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, просить призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі та без позбавлення права керування транспортними засобами.
Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість ОСОБА_11 .
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_11 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, врахувавши позицію потерпілих, їх законних представників, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням висновків експертиз.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_11 .
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України – тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Мотиви суду при призначенні покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей, щиро розкаявся у вчиненому, що ґрунтується на критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому суд звертає увагу, що щире каяття обвинуваченого не обмежилось формальним визнанням вини, а підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, зокрема добровільним відшкодуванням завданої матеріальної та моральної шкоди, а також відсутністю претензій з боку потерпілих, що в сукупності свідчить про реальне усвідомлення протиправності своїх дій та їх наслідків.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не виявлено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, у межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.
Також судом враховуються положення ч. 2, 3 ст. 50 КК України, згідно з якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, беручи до уваги вищевказані обставини вчинення злочину, те що обвинувачений ОСОБА_11 раніше не засуджувався та до кримінальної відповідальності не притягувався, дані які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , позитивну характеристику за місцем проживання, наявність міцних сімейних та родинних зв`язків, обставин вчинення інкримінованого правопорушення, наслідки протиправної діяльності обвинуваченого ОСОБА_11 , ступень вини, злочинної участі та характер протиправних дій у вчиненні інкримінованого злочину, його ставлення до вчинненого, відсутності у потерпілих та законних представників до обвинуваченого будь-яких претензій, у зв`язку в добровільним відшкодуванням заподіяної матеріальної та моральної шкоди, здійснення обвинуваченим ОСОБА_11 , безпосередньо після вчинення ДТП, заходів направлених на усунення наслідків своїх протиправних дії, а також те, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим ОСОБА_11 внаслідок необережних дій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_11 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосуванням до нього приписів ст. 75 КК України, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених приписами ст. 76 КК України.
При призначенні покарання, відповідно до санкції ч. 2 ст. 286 КК України, передбачена можливість застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та наслідки, ступінь участі обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, дані про його особу, поведінку після вчинення злочину, ставлення до скоєного, а також позицію потерпілих та їх законних представників.
З урахуванням наведених обставин у їх сукупності суд дійшов висновку, що мета покарання, визначена ст. 50 КК України, може бути досягнута без застосування до ОСОБА_11 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При цьому суд бере до уваги, що обвинувачений проживає разом із трьома малолітніми дітьми у місті Чугуєві Харківської області, яке в умовах дії правового режиму воєнного стану через наближеність до району ведення бойових дій та державного кордону України зазнає систематичних ракетних ударів, атак безпілотних літальних апаратів та артилерійських обстрілів. За таких обставин наявність у обвинуваченого права на керування транспортними засобами має істотне значення для забезпечення безпеки членів його сім`ї, зокрема для можливості їх оперативної евакуації у разі виникнення загрози життю та здоров`ю внаслідок загострення безпекової ситуації.
З огляду на викладене суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_11 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Суд вважає, що таке покарання обвинуваченому відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 5 лютого 2026 року у справі 619/676/26, провадження № 1-кс/619/89/26 накладено арешт на вилучене майно.
Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 КПК України для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт підлягає скасуванню.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, відповідно до приписів ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд –
ухвалив:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування вказаного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, на період іспитового строку покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати за залучення експерта у проведенні:
-судово-автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/121-26/4862-ІТ від 12.03.2026– 5 348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок;
-судово інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/121-26/6719-ІТ від 26.03.2026 – 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 5 лютого 2026 року у справі 619/676/26, провадження № 1-кс/619/89/26, після набрання вироком законної сили. 
Речові докази: - транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі LT 28, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташованого на майданчику утримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: вул. Г.Сковороди, 107, м. Харків, після набрання вироком законної сили повернути власнику; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 , ключі до транспортного засобу, водійське посвідчення серії № НОМЕР_3 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 – вважати повернутими. 
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя             ОСОБА_1