Справа № 645/4877/25
Провадження № 2/645/216/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27 квітня 2026 року Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М.,
учасники справи: представник позивача Романенко М.Е. - не з`явився, відповідач ОСОБА_1 - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В с т а н о в и в:

Представник позивача Романенко М.Е., який діє в інтересах ТОВ «Він Фінанс», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Він Фінанс» збитки, нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 645/3802/14, у розмірі - 92220,33 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позовнихвимог представник позивача зазначив, що Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.11.2014 року по справі №645/3802/14, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 10211826000 від 18.10.2006 року у розмірі 298851,70 грн. З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. Рішення не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року. Кредитний договір № 10211826000 від 18.10.2006 року було укладено між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . В подальшому, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі укладеного договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18.09.2019 року. Відповідно до укладених договорів станом на дату звернення до суду, Право вимоги за кредитним договором № 10211826000 від 18.10.2006 року, належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024, внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства. У зв`язку з тим, що рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних, виникає за кожен місяць, з моменту порушення грошового зобов`язання, до моменту його усунення. У зв`язку з чим, Позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 26872,09 грн. та інфляційні збитки у розмірі 65348,24 грн. (разом становить 92220,33 грн.), що підлягають сплаті Відповідачем за прострочення виконання рішення суду.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 24.07.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника ТОВ «Він Фінанс» про розгляд справи за його відсутності, згідно якого позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без його участі не надав. 
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що Заочним рішенням Немишлянського (Фрунзенського) районного суду міста Харкова від 26.11.2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №1014/в-ак-кц від 18.10.2006 року, у сумі 24 129,04 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 16.04.2014 року є еквівалентом 298 851 гривень 70 копійок, яка складається з наступного: 10293,17 дол.США (що еквівалентно 127 486 гривень 68 копійок) - заборгованість по тілу кредиту, 13 835,87 дол.США (що еквівалентно 171 365 гривень 01 копійок). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір у сумі 2988 грн. 52 коп. 
Рішення суду набрало законної сили 06.12.2014 року.
На підставі Договору №1930/К Купівлі-продажу прав вимоги від 18.09.2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - Укладені договори) та або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору; право оскаржувати недійсність або припинення Прав вимоги, а також припинення ліквідацію будь-якого з Боржників у судовому та позасудовому порядках; право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника Прав вимоги та або кредитора за Правами вимоги, які передбачені законодавством та укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись Боржників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців Боржників, тощо; право власності на Права вимоги, а також інші права кредитора за Правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації Боржника, на підставі цього Договору; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності Укладених договорів, тощо; інші права, що пов`язані або випливають із Прав вимоги, надалі за текстом - «Права вимоги». (п.1.1 Договору)
Ухвалою Немишлянського (Фрунзенського) районного суду міста Харкова від 26.12.2019 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк», його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах, виданих Фрунзенським районним судом м.Харкова, по справі № 645/3802/14, про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №1014/в-ак-кц від 18.10.2006 року.
Наказом №55-к від 25.07.2024 року, вирішено перейменувати з 25.07.2024 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у ТОВ «Він Фінанс» та вирішено внести зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства.
Позивачем було розраховано за прострочення виконання рішення суду заборгованість у розмірі 92220,33 грн., виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 26872,09 грн. та інфляційні збитки у розмірі 65348,24 грн.
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Він Фінанс» просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати в порядку ст. 625 ЦК України.
Згідно із частиною першою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
За частиною першою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ТОВ «ФК «Він Фінанс» вказувало, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.11.2014 року стягнуто з відповідача 24129,04 дол.США, що згідно курсу НБУ станом на 16.04.2014 року є еквівалентом 298851,70 грн., проте на даний час вказане рішення не виконано, тому наявні підстави для стягнення 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Також, позивач зазначає, що Рішення суду не виконувалось Відповідачем у період з 23.02.2019 року до 23.02.2022 року, таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних, виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Даних про те, чи були видані та пред`явлені на виконання виконавчі листи щодо боржника ОСОБА_1 , первісним кредитором або правонаступником, матеріали справи не містять.
Доказів повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання у встановлені строки, матеріали справи також не містять.
Згід но ст. 514 ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції 2016 року - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
У відповідно ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент постановлення рішення) виконавчі документи видані на підставі рішення можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, про стягнення якої ухвалено рішення суду, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено в установленому законом порядку.
Ігнорування кредитором обставин закінчення строку пред`явлення рішення суду до виконання щодо стягнення заборгованості призвело б до надання стягувачу можливості безпідставно уникнути законодавчої вимоги щодо встановлених законом строків та безпідставного перебування боржника у невизначеному стані понад встановлений Законом час, що порушило б принцип правової визначеності як один із основоположних аспектів верховенства права.
Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.11.2014 року сплинув, відомостей щодо його поновлення та пред`явлення на виконання, переривання строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, матеріали справи не містять.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 754/511/23 сформулювала важливий підхід до застосування статті 625 ЦК України у випадках, коли рішення суду про стягнення боргу залишається невиконаним, але кредитор втрачає право на його примусове виконання. Суд дійшов висновку, що після пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відмови суду в його поновленні вимога кредитора фактично втрачає можливість примусового захисту, а тому до неї не можуть застосовуватися правила про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.
При цьому Суд відступив від попереднього висновку Касаційного цивільного суду, який допускав нарахування таких сум навіть у разі пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ухвалення судового рішення про стягнення боргу не припиняє самого зобов`язання і не змінює його правової природи. Таке рішення лише підтверджує наявність боргу та надає можливість його примусового виконання.
Водночас право на примусове виконання рішення суду обмежене строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо цей строк пропущено і суд відмовив у його поновленні, можливість примусового виконання вважається остаточно втраченою.
У такій ситуації борг як цивільно-правове зобов`язання формально продовжує існувати, однак вимога кредитора втрачає примусовий характер. Виконання такого зобов`язання можливе лише добровільно, і таке виконання не вважається безпідставним набуттям майна.
Велика Палата звернула увагу, що інфляційні втрати та 3 % річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, є акцесорними вимогами, тобто додатковими до основного грошового зобов`язання та такими, що залежать від нього. Тому вони можуть стягуватися лише тоді, коли основне зобов`язання підлягає примусовому виконанню.
Якщо ж можливість примусового виконання основної вимоги втрачена через пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відмову суду в його поновленні, відсутні правові підстави і для стягнення похідних вимог за статтею 625 ЦК України.
Суд також зазначив, що інший підхід створив би ситуацію, коли кредитор, втративши право на примусове виконання рішення суду про стягнення боргу, зберігав би можливість необмежено пред`являти нові позови про стягнення 3 % річних або інфляційних втрат. Це призводило б до тривалої невизначеності для боржника та суперечило б принципу правової визначеності.
З урахуванням цього Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію: після втрати права на примусове виконання рішення суду основна вимога втрачає примусову захищеність, а тому не може бути підставою для заявлення похідних вимог за статтею 625 ЦК України.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).
Доказів, які б свідчили про пред`явлення виконавчого листа до виконання, матеріали справи не містять, строк про пред`явлення виконавчого листа минув, відомостей про його поновлення матеріали справи не містять.
Таким чином підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, нарахованої в порядку ст. 625 ЦК України, відсутні.
Відповідно до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 515, 516, 530, 617, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 247, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В :

У задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Немишлянським районним судом міста Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо позивача: ТОВ «Він Фінанс», ЄДРПОУ: 38750239, адреса: 04112, м.Київ вул. Ігоря Авіаконструктора, буд.8, ел.пошта: ecourt@dgfinance, тел.+380671510087; 
Представник позивача: Романенко Михайло Едуардович, РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса для листування: 04112, м.Київ, вул. Ігоря Авіаконструктора, буд.8, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст заочного рішення складено 06 травня 2026 року.

Головуючий - суддя:      І.В.Ульяніч