Справа № 359/7156/25
Провадження № 2/359/474/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючої судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В.,
розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Вороньків-ської сільської ради Бориспільського району Київської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав в матері та стягнення аліментів на утримання дитини, -
встановив :
17 червня 2025 року від орган опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області до Бориспільського міськрайон-ного суду Київської області надійшла позовна заява, уточнивши яку 26 серпня 2025 року просили : відібрати дитину немовля, ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 від його матері – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківський прав; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання дитини ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно рішення виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 16 червня 2025 року № 169 влаштований на цілодобове перебування в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подання позову, а саме з 17 червня 2025 року. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до Витягу №00051653659 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року. 16 червня 2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства на дитину ОСОБА_1 . Останні два роки відповідач проживала з співмешканцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від якого народила малолітнього ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напрями, міняючи співмешканців. Такий спосіб життя призвів до відібрання у відповідача сина ОСОБА_3 , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. Наразі, малолітній ОСОБА_1 влаштований до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква». Враховуючи викладене, представник позивача звернулася до суду з даним позовом, який просить задовольнити.
Ухвалою суду від 30 червня 2025 року позовну заяву органу опіки та піклування виконав-чого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області залишено без руху.
Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року провадження у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомлення. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 
Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
В судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає просить задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала. Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що змінила свій спосіб життя та не вживає спиртних напої, її співмешканець знаходиться на військовій службі.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. 
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, дослідивши подані представником позивача та відповідачем заяви, матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 . Наведене підтверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 06 червня 2025 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00051653659. Батьками дитини вказано : мати – ОСОБА_2 , батько – ОСОБА_4 , записаний на підставі ст. 135 СК України (а.с. 4, 10-17). 
Рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №161 від 06 червня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання у ОСОБА_2 її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення батьківських прав (а.с.9).
Згідно Акту обстеження умов проживання від 16 травня 2025 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживає відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , її малолітній син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та співмешканець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент обстеження в будинку умови задовільні, дитина забезпечена відповідно до віку сезонним одягом, є колиска та візочок. З громадянкою ОСОБА_2 проведено профілактично - роз`яснювальну бесіду (а.с. 14).
Відповідно Довідки – характеристики наданої старостою села Старе та села Васильки ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_2 за час проживання в селі зарекомендувала себе з негативної сторони. Неодноразово перебувала в нетверезому стані разом з спів меш-канцем. Вживання спиртних напоїв неодноразово спричиняло загрозу життю та здоров`ю дитини ОСОБА_1 . До кримінальних та адміністративних правопорушень за час проживання не притягалася (а.с. 13). 
Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що малолітній ОСОБА_1 був відібраний у відповідача ОСОБА_2 , яка знаходилася декілька днів в стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно до працівників лікарні, та переданий до дитячого відділення КНГ ББЛІЛ (а.с. 18-22).
Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується копією рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2024 року (а.с. 27).
Крім того, 16 червня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства.
Відповідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 1 ст.170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостій-ного життя та праці.
Аналіз зазначених норм права та вищевикладені обставини свідчать про те, що позивачем доведено факт існування виняткових обставин, які безпосередньо загрожують життю та здоров`ю дитини, що є підставою для її відібрання.
Факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, виправдовує, в даному випадку, примусове відібрання дитини від батьків. На переконання суду, ненадійність зазначеної вище ситуації, не можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.
Крім того, суд приходить висновку, що застосування такої норми закону, як відібрання відповідно положень ст. 170 Сімейного Кодексу України дитини у відповідачів буде відповідати інтересам дитини і його слід здійснити без визначення конкретного терміну. Такий спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між батьками та дітьми, та не позбавить відповідачів права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню.
За вказаних обставин, аналізуючи підстави заявлених позовних вимог, надані сторонами докази, норми права у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про відібрання дитини у відповідача.
Окрім того, відповідно ч.4 ст.170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на утримання дітей.
У відповідності до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Беручи до уваги викладене, враховуючи інтереси дітей, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю. Зокрема, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх обов`язків стосовно виховання свого малолітнього сина, не проявляє батьківської турботи, не бажає належно його виховувати, що в свою чергу свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_1 . Тому позовні вимоги органу опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської областіпро стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 також підлягають задоволенню.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE (Хант проти України), № 31111/04, § 54, Страсбург, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Отже, враховуючи наведене, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.
Відповідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ч. 3 ст. 193 СК України за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а саме те, що вона є здоровою, працездатною, а тому вважає доцільним сягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 червня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття. 
Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.
На підставі ч. 1 ст. 133 та ч.1,2 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір по 2662,40 грн. (за вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів).
На підставі ст.ст. 150, 164, 170, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав в матері та стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити.
Відібрати у  ОСОБА_2 її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 заробітку(доходу) платника податків, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви 17 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Інформація про позивача : Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, місцезнаход-ження : Київська область, Бориспільський район, с. Вороньків, вул. Паркова,2, ЄДРПОУ 44042825.
Інформація про відповідача :  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Бориспільським РВ Управління ДМС України в Київській області, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 03 червня 2026 року.

Суддя Л.В. Яковлєва