Номер провадження: 33/813/1295/26
Номер справи місцевого суду: 492/730/26 
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря – Соболєвої Р.М.,
захисника – адвоката Афанасьєва Анатолія Олександровича, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань 
апеляційну скаргу захисника Афанасьєва Анатолія Олександровича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
на постанов у Арцизького районного суду Одеської області від 26 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 26 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 11 травня 2026 року о 23 год. 27 хв. по вул. Свободи у м. Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки «Ford Transid», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка не відповідала обстановці), від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Афанасьєв А.О., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що:
- в даній справі жодних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУАП (відмова від проходження огляду на стан сп`яніння), не міститься; 
- протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, як зазначалось неодноразово судами вищих інстанцій, не може вважатись беззаперечним доказом правопорушення; 
- огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проведено не було;
- до матеріалів додано заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлень, на якій відсутній підпис ОСОБА_1 , зазначена заява складена працівником поліції і додана в той же день до суду, як і матеріали про адміністративне правопорушення, проте працівниками Арцизького районного суду Одеської області дана заява була зареєстрована і долучена до матеріалів адміністративної справи, чим порушено Порядок надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу в електронній формі, затверджений наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 23 січня 2023 року;
- протокол про адміністративне правопорушення складено не за встановленою формою та не на спеціальному бланку;
- яким чином з відеофіксації суд встановив ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота – не відомо;
- факт начебто переміщення ОСОБА_1 з водійського місця на пасажирське, не підтверджується доданим відеозаписом: на відеозапису початок розмови поліцейського з ОСОБА_1 відбувається у повній темряві, оскільки поліцейський не увімкнув світло під час запису;
- переміститись з водійського крісла у пасажирське ОСОБА_1 фізично не міг, оскільки у нього серйозна травма ноги, отримана під час несення військового обов`язку із захисту країни від нападу рф, ОСОБА_1 перебуває на тривалому лікування, травмована нога спочатку довго перебувала на апараті Ілізарова, а в теперішній час до переламаних кісток ноги встановлено металеві пластини на спеціальних цвяхах, що унеможливлює вільне володіння (у тому числі вільне згибання) травмованою ногою (відповідні документи додаються до апеляційної скарги, у суді першої інстанції вони прийняті не були);
- порушення працівниками поліції ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка визначає підстави для зупинки транспортного засобу;
- ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що є діючим військовослужбовцем, який перебуває на лікуванні після травми ноги, а тому порядок проведення огляду на стан сп`яніння у його випадку регулюється положеннями статті 266-1 КУпАП;
- відмова ОСОБА_1 , нехай і зроблена у досить непристойній манері (будемо прощати таке людям з окопів!), від проходження огляду поліцейським, є правомірною, а отже склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Афанасьєв А.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати та закрити провадження по справі.
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , до судового засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735.
Згідно з п. 6 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 663708 від 12 травня 2026 року, яким зафіксовано, що 11 травня 2026 року о 23 год. 27 хв. по вул. Свободи у м. Арциз Болградського району Одеської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Transid», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка не відповідала обстановці), від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху (а.с. 1);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11 травня 2026 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд (а.с. 4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 травня 2026 року, згідно з яким пройти огляд ОСОБА_1 відмовився (а.с. 5);
- відеозаписами, які були оглянуті в ході розгляду справи, яким підтверджено наступне.
Поліцейським було здійснено в темну добу зупинку транспортного засобу марки «Ford Transid», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по вул. Свободи у м. Арциз Болградського району Одеської області, коли поліцейський підійшов до транспортного засобу, ОСОБА_1 сидів на пасажирському місці. (23:28:37)
Під час спілкування працівник поліції повідомив причину зупинки — порушення п. 9.2.«б» Правил дорожнього руху - та запропонував надати посвідчення водія, однак ОСОБА_1 відмовився його пред`явити, зазначивши, що є пасажиром (23:32:40).
Надалі поліцейським було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drаger», від чого ОСОБА_1 відмовився (23:35:34). На пропозицію про проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відповів: «Да, только не в качестве водителя, а в качестве пассажира…» (23:35:40). У зв`язку з тривалою відмовою від надання документів та невиконанням законних вимог працівника поліції, до ОСОБА_1 було застосовано заходи примусу у вигляді адміністративного затримання та кайданок. Під час подальшого переміщення до відділення поліції (23:41:46–23:45:57) йому повторно було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, однак від проходження такого ОСОБА_1 відмовився.
Щодо посилання скарги, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.
Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.
У справі, що переглядається, вбачається, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозапису, які у сукупності складають доказову базу і підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання захисника, що огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів проведено не було, є необґрунтованим, оскільки як встановлено судом від проходження такого ОСОБА_1 відмовився.
Доводи скарги, що до матеріалів додано заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою СМС-повідомлень, на якій відсутній підпис ОСОБА_1 , зазначена заява складена працівником поліції і додана в той же день до суду, як і матеріали про адміністративне правопорушення, проте працівниками Арцизького районного суду Одеської області дана заява була зареєстрована і долучена до матеріалів адміністративної справи, чим порушено Порядок надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасників судового процесу в електронній формі, затверджений наказом Державної судової адміністрації України № 28 від 23 січня 2023 року, не спростовують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.
Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено не за встановленою формою та не на спеціальному бланку, оскільки відповідно до вимог законодавства про адміністративні правопорушення, визначальним є не форма носія чи використання спеціального бланку, а наявність у протоколі обов`язкових реквізитів, передбачених законом, а також можливість ідентифікації події правопорушення, особи, яка його вчинила, та інших істотних обставин.
Так, за змістом ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки містить в собі всі необхідні дані щодо обставин, а тому підстав вважати його таким, що складений з істотними порушеннями вимог закону, які тягнуть недопустимість цього доказу, не вбачається.
Посилання захисника на те, що суд першої інстанції безпідставно встановив із відеозапису наявність у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння як запах алкоголю з порожнини рота, є необґрунтованими. 
Суд не встановлював зазначену ознаку виключно на підставі відеозапису, а виходив із сукупності досліджених доказів, зокрема, наявність у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота зафіксована як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 663708 від 12 травня 2026 року, так і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 11 травня 2026 року.
Щодо доводу апеляційної скарги про те, що доданим до матеріалів справи відеозаписом не підтверджується факт переміщення ОСОБА_1 з водійського місця на пасажирське, апеляційний суд зазначає таке. 
На відеозаписі хоч і не відображений вказаний момент, натомість сукупність таких обставин як відсутності в салоні транспортного засобу інших осіб, часовий проміжку між зупинкою транспортного засобу працівником поліції та підходом до нього працівника поліції, незафіксованість на відеозаписі того, щоб із автівки хтось виходив – ймовірний водій, наявність пізньої години (23:27 год), вагомо свідчить про те, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, проте після зупинки пересів на пасажирське місце.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2026 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7179481 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. (а.с. 2).
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 11.05.2026 о 23:27 годині по вул. Свободи у м. Арциз Болградського району Одеської області, керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2 б Правил дорожнього руху.
Вказану постанову ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржував, а отже така підтверджує факт керування транспортним засобом у зазначений у протоколі час, дату та місце.
Апеляційний суд, при цьому, враховує пояснення захисника в судовому засіданні про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7179481 від 12.05.2026, може доводити факт керування, проте не спростовує інших підстав для скасування, на думку заявника, оскаржуваної постанови.
Посилання захисника на фізичну неможливість переміщення ОСОБА_1 з водійського сидіння на пасажирське через травму ноги є необґрунтованими, оскільки надані медичні документи не підтверджують наявність у нього на момент події такого стану здоров`я, який би об`єктивно виключав можливість вчинення відповідних дій.
Долучені матеріали свідчать про факт отримання травми та проходження лікування, однак не містять даних щодо повної втрати рухових функцій чи обмежень, які унеможливлювали б переміщення в салоні транспортного засобу. 
За таких обставин зазначені доводи носять характер припущення та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Щодо доводу скарги, що працівниками поліції порушено ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», яка визначає підстави для зупинки транспортного засобу, апеляційний суд вказує таке.
Як зазначалося вище, 12.05.2026 відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7179481 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн. (а.с. 2). 
Наведене свідчить про те, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху був встановлений уповноваженими органами, а тому доводи скаржника про відсутність передбачених законом підстав для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Щодо доводу скарги, що ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що є діючим військовослужбовцем, який перебуває на лікуванні після травми ноги, а тому порядок проведення огляду на стан сп`яніння у його випадку регулюється положеннями статті 266-1 КУпАП, апеляційний суд вказує таке.
Відповідно до частин першої-третьої статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Відповідно до вимог частини 1, 4 статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчинення ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.
За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не відноситься до військового майна, що останнім не спростовано, його зупинено працівниками поліції по вул. Свободи у м. Арциз, тобто поза межами військової частини, а відтак ОСОБА_1 несе адміністративну відповідальність на загальних засадах.
Положеннями статті 255 КУпАП встановлено, що складання протоколів про адміністративні правопорушення за статтею 130 КУпАП, віднесено до компетенції, зокрема, органів Національної поліції, а тому застосовування спеціального порядку огляду на стан сп`яніння, визначеного статтею 266-1 КУпАП, були відсутні.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться на підставі ст. 266 КУпАП, оскільки суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є саме водій.
Факт перебування ОСОБА_1 у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення, є саме водієм.
Враховуючи вищевикладене, у поліцейських були відсутні підстави для повідомлення службових осіб військової служби правопорядку або керівництва військової частини та проведення ними огляду в порядку ст. 266-1 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правомірною, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог законодавства, проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком водія у випадках, передбачених законом, а відмова від його проходження не є способом реалізації права, що виключає відповідальність, а навпаки може мати самостійні правові наслідки.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». 
Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Афанасьєва Анатолія Олександровича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 26 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова