ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

29 травня 2026 року	Справа №160/34709/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни, Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни, Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни № 81447906 від 21 жовтня 2025 року, про відмову ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій;
-зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіну Альону Василівну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу № 2-718 від 10 травня 1990 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Попаснянської державної нотаріальної контори Селегень А.Б.;
-зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіну Альону Василівну внести дані до розділу електронного реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в письмові формі та посвідченого нотаріально, який був зареєстрований в державному реєстрі правочинів. 14.10.2025 вона звернулась до державного реєстратора прав Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, однак державний реєстратор прийняла рішення № 81447906 від 21.10.2025 про відмову у проведенні реєстраційних дій з посиланням на те, що надані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на думку позивача, є протиправним, оскільки надані до заяви документи підтверджують право власності на будинок та містять усю необхідну інформацію та всі обов`язкові реквізити. За вказаних обставин, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а порушені права відновити у спосіб, що заявлений.
Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/34709/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни усі докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування підстав для прийняття рішення від 21.10.2025 №81447906, копію заяви від 14.10.2025, реєстраційний номер 69403150, та всі долучені до неї документи.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідачем-1 подано до суду відзив проти позову, в якому проти заявленого позову заперечує та зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Позивач звернулась 14.10.2025 до ЦНАП виконавчого комітету Жовтоводської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 . 20.10.2025 державним реєстратором сформовано інформацію №448432062 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по рнокпп заявника та адресі об`єкта нерухомості, та встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та з Державних реєстрах, що функціонували до 2013 року, відомості про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок відсутні. У зв`язку із чим, державним реєстратором було сформовано запит до Попаснянської міської військової адміністрації щодо реєстрації права власності на житловий будинок. 21.10.2025 на запит отримано відповідь, згідно з якою Попаснянською міською військовою адміністрацією повідомлено, що надати запитувану інформацію немає можливості у зв`язку із знаходженням архівів на тимчасово окупованій території. Згідно зі статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови у проведені державної реєстрації є, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За таких обставин, оскільки отримати підтвердження реєстрації права власності на житловий будинок до 2013 року неможливо, 21.10.2025 державним реєстратором прийнято рішення №81447906 про відмову в проведенні реєстраційних дій. Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення є обґрунтованим, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства. 
До відзиву відповідачем-1 долучено витребувані докази.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив відповідача-1 не скористалась.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 25.03.2000 Попаснянським РВ УМВС України в Луганській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради від 26.04.2022 №1217-50011340934, позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
14.10.2025 позивач звернулась до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
До заяви долучено договір купівлі-продажу від 10.05.1990, акт приймання в експлуатацію закінченого будівництва від 17.01.1990.
Відповідно до договору купівлі-продажу, він укладений 10.05.1990 між ОСОБА_1 , як покупцем, та ОСОБА_2 , як продавцем, щодо продажу житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності продавця на вказаний будинок зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації 28.02.1990 під №6715.
В договорі зазначено, що його посвідчено старшим державним нотаріусом Попаснянської нотаріальної контори Селегень А.Б., вказаний будинок зареєстрований Первомайським міським бюро технічної інвентаризації.
До договору підшито реєстраційний напис на документі про право приватної власності від 16.05.1990, який заповнено Первомайським міським бюро технічної інвентаризації. Згідно з вказаним написом будинок цілком зареєстрований Первомайським міським бюро технічної інвентаризації на праві власності за ОСОБА_1 , номер в реєстровій книзі – 45, реєстр №6715 від 16.05.1990. Реєстраційний напис засвідчено печаткою установи та підписом начальника міського БТІ.
20.10.2025 державним реєстратором Сербіною А.В. отримано відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав №448431822 щодо заяви позивача про державну реєстрацію прав від 14.10.2025.
20.10.2025 державним реєстратором Сербіною А.В. отримано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка №448432062), згідно з яких речові права на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровані.
20.10.2025 державним реєстратором Сербіною А.В. прийнято рішення №81423355 про залишення заяви без руху. Підстава: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, а саме: довідки про реєстрацію права власності до 2013 року.
Листом від 20.10.2025 №69403150 державний реєстратор звернулась до Попаснянської міської військової адміністрації з проханням надати відомості про місцезнаходження БТІ, територіально до якого відноситься відповідна квартира, для направлення запиту про реєстрацію права власності до 2013 року.
У листі-відповіді про надання інформації від 21.10.2025 №04.01-08/2199 Попаснянською міською військовою адміністрацією повідомлено, що надання документів чи будь-якої інформації щодо підтвердження права власності на зазначений об`єкт нерухомості не є можливими, оскільки у зв`язку із тимчасовою окупацією території Попаснянської міської територіальної громади в розпорядженні Попаснянської міської військової адміністрації дана інформація відсутня, архіви Попаснянського бюро технічної інвентаризації (на даний час відділ технічної інвентаризації Попаснянського комунального підприємства «СКП», діяльність відділу призупинена), наразі знаходяться на тимчасово окупованій території, доступ до них також відсутній, їх місцезнаходження та стан збереження невідомі.
21.10.2025 державним реєстратором Сербіною А.В. прийнято рішення №81447906 про відмову в проведенні реєстраційних дій з таких підстав: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Не погодившись із прийнятим рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи не припинений та не скасований.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 (у редакції на час виникнення спірних відносин), Попаснянська міська територіальна громада включена до тимчасово окупованої російською федерацією території України.
У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Положеннями частин другої-п`ятої статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України.
За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.
За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (далі – Закон №1952-IV в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав (частина першої статті 1 Закону).
За змістом пунктів 1, 3 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, на підставі якого набувається, змінюється або припиняється речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 3 Закону №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Частиною другою статті 3 Закону №1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав право власності.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.
Відповідно до положень частини першої та другої статті 10 Закону №1952-IV державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав у разі, якщо речове право на нерухоме майно, обтяження такого права набувається, змінюється або припиняється за суб`єктом державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором.
Дія абзацу першого цієї частини щодо перебування у трудових відносинах не поширюється на державних реєстраторів, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями щодо державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень.
Державний реєстратор не має права приймати рішення про державну реєстрацію прав на своє ім`я, на ім`я свого чоловіка (дружини), його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), суб`єкта господарювання, засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація прав проводиться іншим державним реєстратором.
Пунктами 1, 2 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV встановлено, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор: під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані не пізніше трьох робочих днів з дня отримання відповідного запиту державного реєстратора безоплатно надати запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі. Особи, винні у порушенні строку надання інформації на запит державного реєстратора, несуть адміністративну відповідальність.
За змістом положень частин першої, третьої та п`ятої статті 23 Закону №1952-IV заяву про державну реєстрацію прав може бути залишено без руху в таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 1-1) відсутність документа, що підтверджує оплату адміністративних послуг у повному обсязі; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.
Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.
Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, з урахуванням часу, що минув до залишення такої заяви без руху.
У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1952-IV підстави для відмови в державній реєстрації прав:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;
6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:
державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;
первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону;
21) відсутність дозволу кредитора за аграрною нотою на проведення державної реєстрації прав у результаті відчуження боржником за відповідною аграрною нотою належної земельної ділянки (крім звернення стягнення на предмет іпотеки), права оренди, права емфітевзису або права суперфіцію, укладення договору суборенди, розірвання договору оренди, емфітевзису або суперфіцію, внесення змін до такого договору або відмову від нього - у разі якщо земельна ділянка зазначена в Реєстрі аграрних нот як місце вирощування заставленої майбутньої сільськогосподарської продукції.
Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.
За змістом статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду (частина перша статті 37 Закону №1952-IV).
У межах спірних правовідносин позивачем заявлено позовні вимоги щодо рішення відповідача-1 про відмову у проведенні реєстраційних дій за результатами розгляду її заяви від 14.10.2025.
З матеріалів справи вбачається, що позивач 14.10.2025 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Луганська обл., Сєвєродонецький р-н., м. Попасна, пров. Больничний, буд. 2, долучивши до заяви акт приймання в експлуатацію закінченого будівництва від 17.01.1990, а також нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 10.05.1990 з підшитим реєстраційним написом про його реєстрацію в БТІ, на що відповідач-1 звернулась до військової адміністрації з проханням повідомити належний БТІ для запитування інформацію про реєстрацію права власності.
Суд зауважує, що виходячи з аналізу пункту 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує інформацію від відповідних органів лише у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав; чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах; та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, а не в обов`язковому порядку, як про це помилково вказує відповідач-1.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію», носій інформації - це матеріальний об`єкт, на якому зберігається інформація, а документ - це специфічний вид носія інформації, що зберігає та передає її в часі та просторі.
Подані позивачем оригінали документи можна вважати носієм інформації про об`єкт нерухомого майна, щодо якого була подана заява про реєстрацію. Зауважень до поданих позивачем документів в контексті достатності для сприйняття інформації, відповідачем-1 не зазначено.
Сполучник «чи» в положенні пункту 3 частини третьої статті 10 Закону №1952-IV розуміється як пункти, які виключають один одного. Тобто, якщо носій інформації містить необхідну інформацію про об`єкт нерухомого майна, то підставою для відмови не може слугувати: не отримання інформації від компетентного підприємства Бюро технічної інвентаризації, що проводило державну реєстрацію прав до 2013 року.
Імплементація статті 10 Закону №1952-IV знайшла своє відображення в Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а саме в пункті 53, в якому вказано, що у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації.
Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.
Це положення чітко вказує, що звернення до реєстрових книг БТІ або архівів є альтернативним джерелом підтвердження прав лише у разі втрати, пошкодження чи зіпсування оригіналів документів.
У спірному випадку оригінал документа про підтвердження права власності збережений, не пошкоджений та поданий державному реєстратору, тому у відповідача-1 були відсутні підстави для залишення заяви позивача про державну реєстрацію прав без руху з метою запиту додаткових відомості з БТІ. Тим більше, що БТІ, де зберігається інформація, розташоване на тимчасово окупованій території, що фактично унеможливлює отримання від нього відповіді.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 виснувала, що особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності.
Також слід зазначити, що державна реєстрація не вважається способом набуття права власності на об`єкт нерухомості, а є лише засобом підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на підставі визначених законом документів.
Подібна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема в постановах від 08.08.2019 у справі №909/472/18, від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17, від 14.08.2024 у справі № 640/1991/22.
У спірному випадку, документ, що посвідчує набуття позивачкою права власності на будинок та позначка на ньому свідчить про проведення державної реєстрації до 01.01.2013, збережений в оригіналі, та був долучений до пакету документів, з яким вона звернулась до державного реєстратора у відповідності до норм чинного законодавства, для проведення державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна.
Отже, державний реєстратор мав доступ до усіх документів та до усієї інформації, необхідної для проведення державної реєстрації, позаяк позивачкою надано відповідний договір купівлі-продажу, який за змістом пункту 1 частини першого статті 27 Закону № 1952-IV є підставою для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав.
За таких обставин, зазначення державним реєстратором в оскаржуваному рішенні, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, свідчить про те, що подані разом із заявою документи належним чином нерозглянуті відповідачем, та, відповідно, рішення про відмову в державній реєстрації прийняте без повного та всебічного розгляду наданих матеріалів, такі дії державного реєстратора свідчать про порушення встановленої процедури розгляду документів, тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо зобов`язання зареєструвати речове право, суд зазначає наступне.
У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21.
Отже, наявні правові підстави для зобов`язання зареєструвати відповідне речове право.
Водночас, суд зауважує, що для забезпечення ефективного захисту прав позивача та остаточного вирішення спору відповідне зобов`язання належить покласти на Виконавчий комітет Жовтоводської міської ради, оскільки рішенням державного реєстратора саме Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради порушені права та інтереси позивача.
Щодо посилань відповідача-1 про приватноправовий характер спору, суд заважує, що в такому випадку спір має існувати не між особою та державним реєстратором, а між різними особами, які заявляють права на певний об`єкт. Натомість, у справі, що розглядається, відносини між сторонами виникли виключно під час державної реєстрації речового права, що являє собою публічно-правової спір в сфері державної реєстрації речових прав, юрисдикцію щодо розгляду якого має саме адміністративний суд.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем-1 не доведено правомірності свого рішення у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20грн. підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст.9, 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни (код ЄДРПОУ 26368938, місцезнаходження: 52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бул. Свободи, буд. 33), до Жовтоводської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 26368938, місцезнаходження: 52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бул. Свободи, буд. 33) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Сербіної Альони Василівни від 21.10.2025 №81447906 про відмову в проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) від 14.10.2025 №69403150.
Зобов`язати Виконавчий комітет Жовтоводської міської ради здійснити державну реєстрацію речового права за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) від 14.10.2025 №69403150.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , 52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бул. Свободи, буд. 33) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова