Справа № 348/2373/21 
Провадження № 22-ц/4808/732/26 
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Василишин Л.В., Луганської В.М.,
секретар Гудяк Х.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марчук Мар`яни Ігорівни на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Міськевич О.Я. у м.Надвірна, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної інспекції архітектури та містобудування України про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт та приведення будинку до попереднього стану, скасування декларацій про готовність до експлуатації об`єкта та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,
у с т а н о в и в:
04 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державної інспекції архітектури та містобудування України, про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт та приведення будинку до попереднього стану, скасування декларацій про готовність до експлуатації об`єкта, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є орендарем земельної ділянки площею 0,0206 га, з кадастровим номером 2624010100:07:001:0436, а також власником магазину - приміщення № 2 (на першому та другому поверсі) буд. АДРЕСА_1 ,.
Власником приміщення №1 у цьому ж будинку є ОСОБА_2 , якому управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області зареєструвало повідомлення про початок виконання будівельних робіт з реконструкції приміщення АДРЕСА_2 № ІФ 051210708970 від 08.07.2021р., яке розташоване у тому ж будинку, що й належне позивачу приміщення магазину.
Позивач зазначав, що оскільки він є співвласником горища в будинку, дії відповідача по влаштуванню додаткового поверху за рахунок приміщення горища є незаконними, тому що дозволу на такого роду реконструкцію він не надавав. Інформація, яка зазначена ОСОБА_2 у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, є недостовірною.
Так у повідомленні вказано, що будівельні роботи полягають у реконструкції магазину без зміни зовнішньої конфігурації фундаментів приміщення, хоча насправді проводиться надбудова. Невірне зазначення назви об`єкта будівництва дало відповідачу можливість зареєструвати повідомлення про початок виконання будівельних робіт без дотримання ним містобудівних умов та обмежень, які є необхідними для здійснення таких робіт.
Вказував, що на даху будинку виконуються роботи з улаштування газоблочних стін, бетонних колон квадратного перерізу та горизонтальних балок, тому реконструкція приміщення будинку по АДРЕСА_1 передбачає зміну розмірів та функціонального призначення горища, а здійснення надбудови шляхом зведення стін з влаштованими у них вікнами свідчить про зміну його геометричних параметрів та цільового призначення. Проведення реконструкції без дотримання містобудівних умов та обмежень є незаконним.
Позивач зазначив, що облаштування ОСОБА_2 мансардного поверху за рахунок горища порушує його право на вільний доступ до горища над належним йому приміщенням, а також до електромереж будинку. Вказана реконструкція змінює приміщення загального користування та опорні конструкції, що несе загрозу пошкодженню будинку та його руйнуванню.
Також посилається на те, що спірна надбудова ОСОБА_2 порушує його права, оскільки здійснена на земельній ділянці, яка перебуває у нього в оренді. При цьому відповідач розпочав будівельні роботи по спорудженню додаткового поверху на земельній ділянці, що перебуває у його користуванні. Він як землекористувач заперечує проти незаконного будівництва. Споруджена відповідачем надбудова є самочинним будівництвом та реконструкцією цілого будинку, яке здійснюється під виглядом реконструкції приміщення №1, а відтак, проведення таких робіт порушує законодавство і його права.
Крім того надбудова споруджена за рахунок горища, яке є спільною власністю всіх власників приміщень у цьому будинку, без його згоди. Позивач не надавав дозволу ОСОБА_2 на надбудову нежитлового приміщення, а тим більше за рахунок горища. Зазначає, що горище є приналежністю будинку та неподільною з будинком річчю, використовується для забезпечення потреб власників, а тому володіння і користування горищем повинно проводитись за згодою всіх співвласників. Відповідний дозвіл був наданий на реконструкцію належного відповідачу нежитлового приміщення в існуючих межах.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 08 липня 2021 року з реєстраційним номером ІФ05121078970 та зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні горищним приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованого поверху та приведення будинку до попереднього стану, який існував до реконструкції.
Надалі позивач збільшив позовні вимоги у зв`язку із тим, що під час розгляду справи у відповідь на запит Державна інспекція архітектури та містобудування України надала інформацію про наявність у реєстрі інформації про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ101221116760 від 17.11.2022р стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 ». А також про наявність у реєстрі інформації про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ 101221122608 від 23.11.2022р стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 ». 
З наведеного вбачається, що, незважаючи на існування заборони суду на виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті, ОСОБА_2 впродовж слухання справи в суді продовжував виконувати будівельні роботи та завершив будівництво спірного об`єкту.
З огляду на це задля захисту прав та законних інтересів позивача необхідним є скасування декларацій про готовність до експлуатації спірного об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 ».
Зважаючи на те, що справа розглядається з 2021 року, а інформація про реєстрацію декларацій про готовність до експлуатації спірного об`єкта будівництва отримана після закриття підготовчого провадження, доповнив позов новими вимогами щодо скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ101221116760 від 17.11.2022р стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 »; декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ 101221122608 від 23.11.2022р стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 », скасування рішення про державну реєстрацію прав відповідача на спірний об`єкт – магазин площею 479,9 кв.. 
Просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної інспекції архітектури та містобудування України, про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт та приведення будинку до попереднього стану, скасування декларацій про готовність до експлуатації об`єкта та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень
Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Марчук М.І. подала апеляційну скаргу. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Звертаючись до суду, ОСОБА_1 обґрунтовував порушення своїх прав тим, що на орендованій ним земельній ділянці, безпосередньо над належним йому приміщенням (розташованим на першому та другому поверхах спірної будівлі), без отримання дозволу на здійснення надбудови, подавши декларацію про початок виконання будівельних робіт із недостовірними даними, ОСОБА_2 розпочав будівництво третього поверху шляхом реконструкції горища та підняття конструкції даху. При цьому, ОСОБА_2 самовільно розібрав споруджений коштом позивача дах та переніс його на поверх вище. Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив, що позивачем нібито було надано дозвіл на реконструкцію спірного приміщення. Однак, такий висновок суду є результатом неповного з`ясування обставин справи, а також неврахування висновків Верховного Суду з цього приводу, що є однією із підстав для скасування рішення.
Так, переглядаючи дану справу в порядку касаційного провадження Верховний Суд звернув увагу на те, що суди першої та апеляційної інстанції під час попереднього розгляду справи не дослідили належним чином доводи позивача щодо того, що згода співвласників була надана лише на реконструкцію приміщення в його функціональних межах, а не згоду на привласнення горищного простору. Висновок Верховного суду відповідає положенням ст. 369 ЦК України відповідно до якої розпорядження спільним майном здійснюється за згодою всіх співвласників. Незважаючи на це, суд першої інстанції позицію Верховного Суду у цій же справі не врахував та не перевірив доводів позивача щодо меж наданої ним згоди, а відтак дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи.
Зокрема відповідач не зазначив, що реконструкція його приміщення передбачає надбудову; будівництво додаткового поверху за рахунок горища; зміну зовнішньої конфігурації будинку; зміну геометричних параметрів та функціонального призначення горища. Такі роботи потребують отримання відповідних дозволів, містобудівних умов та обмежень, яких відповідач не отримував. У декларації про початок виконання будівельних робіт відповідач зазначив, що «реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення № 1», тоді як фактично було здійснена реконструкція всього будинку, у якому розташовані й інші приміщення. Разом з тим, суд першої інстанції всупереч доводам позивача та висновкам Верховного Суду не перевірив правильність зазначення відповідачем виду будівельних робіт, а також відповідність фактично проведених робіт заявленим. Це призвело до ухвалення незаконного рішення, що ґрунтується на неповному з`ясуванні фактичних обставин справи. 
Також Верховний Суд, переглядаючи дану справу зазначив, що посилання відповідача на звіт про технічне обстеження будівлі, зроблений на замовлення останнього, не спростовує необхідність отримання згоди співвласників, у разі зайняття спільного допоміжного приміщення - горища (руйнування конструктивних елементів покрівлі), та отримання відповідних дозволів на будівництво. Позивач вважає, що технічний звіт не скасовує вимог законодавства щодо порядку проведення таких робіт у тому числі потреби у містобудівних умовах, дозволах і згоді співвласників. Однак дані обставини також не були враховані судом першої інстанції.
Представник апелянта вказує, що позивач справді не заперечував щодо реконструкції відповідачем належного йому приміщення №1, однак він був категорично проти реконструкції відповідачем цілого будинку, яка полягала у його надбудові та зайнятті частини горища, яке знаходиться безпосередньо над приміщенням позивача, на земельній ділянці, яку позивач орендує та сплачує орендну плату. 
Суд першої інстанції вказав, що на орендованій позивачем земельній ділянці розташований будинок, у якому розміщені приміщення і позивача, і відповідача, а тому відсутність договору оренди землі не позбавляє їх права користування, оскільки право на землю слідує за правом власності на приміщення. 
Позивач вважає, що позиція суду про «спільне користування» є юридично помилкою, оскільки право оренди є індивідуальним речовим правом. Так, відповідно до Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки — це самостійне речове право, яке виникає виключно з договору, належить конкретному орендарю та виникає з моменту державної реєстрації. Разом з тим, у даній справі відповідач не володіє правом оренди на земельну ділянку, яку він забудував. Судом не враховано тієї обставини, що незаконним будівництвом відповідач зайняв не лише земельну ділянку, яка розташована під належним йому приміщенням, а й земельну ділянку яка знаходиться під приміщенням позивача, чим порушив його права. Відповідач фактично зайняв земельну ділянку без правової підстави, оскільки земельна ділянка перебуває в оренді у позивача; відповідач здійснив забудову всієї будівлі у тому числі над приміщенням позивача; використання відповідачем орендованої позивачем землі відбувається без договору та без сплати орендної плати, а тому такі дії мають ознаки самовільного зайняття земельної ділянки.
Визнавши, що відповідач має «право користування» землею без договору, суд першої інстанції фактично наділив відповідача статусом співорендаря, змінив умови договору оренди без волі сторін, втрутився у договірні відносини та створив нове речове право поза межами закону. Позивач одноосібно несе обов`язок зі сплати орендної плати та відповідає перед орендодавцем. Однак через незаконні дії відповідача він позбавлений можливості повноцінно користуватись орендованою ділянкою, а тому внаслідок незаконного будівництва відбулося порушення майнових прав орендаря, безоплатне користування земельною ділянкою третьою особою, порушення принципу справедливості та еквівалентності зобов`язання.
Суд не взяв до уваги той факт, що у декларації про початок виконання будівельних робіт відповідачем умисно зазначено назву «реконструкція приміщення №1 без зміни зовнішньої конфігурації фундаментів у плані», яка дійсно не потребує права власності чи права користування землею, оскільки передбачає роботи без виходу за межі приміщення, яке реконструюється.
Разом з тим, задекларувавши реконструкцію приміщення із невідповідними даними, відповідач ввів в оману орган місцевого самоврядування, і отримавши дозвіл на проведення реконструкції власного приміщення, фактично побудував додатковий поверх над всім будинком, вийшовши при цьому за межі власного приміщення. Відповідачу було надано дозвіл на добудову та перебудову виключно належного йому приміщення №1, а тому реконструкція цілого будинку, здійснення ним надбудови цілого поверху, у тому числі і над приміщенням №2, є незаконним. Враховуючи це, дозвіл, який міститься в матеріалах справи не може вважатися належним дозволом на проведення робіт по реконструкції усієї будівлі.
Оскільки відповідачем здійснена реконструкція горищного простору, даху та цілого будинку, а не реконструкція приміщення №1, суд першої інстанції зробив хибний висновок про те, що дозвіл на реконструкцію приміщення №1 є дозволом на підставі якого відповідачем правомірно споруджено додатковий поверх.
Суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач здійснював будівництво всупереч ухвалі суду про забезпечення позову.
Позивач вважає помилковими висновки суду щодо відсутності підстав для знесення надбудови, здійсненої відповідачем.
Суд першої інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду, наданих у цій справі та Верховного Суду у подібних правовідносинах. Крім того суд не врахував фактичних даних щодо значного збільшення площі реконструйованого приміщення за рахунок спільного горища та помилково послався на використання адміністративних механізмів замість цивільного захисту через знесення будівлі. Відповідачем проведено інші будівельні роботи, ніж зазначені ним у повідомленні про початок виконання будівельних робіт. Відповідач не мав права власності чи права користування земельною ділянкою. 
Просить рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Судові витрати стягнути з відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Романишин Д.М. подав відзив на апеляційну скаргу, яку вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що зміст апеляційної скарги фактично відтворює позовну заяву з уточненнями та доповненнями, які подавалися представником позивача, були досліджені судом першої інстанції із наданням належної правової оцінки. Тобто, зміст апеляційної скарги зводиться до незгоди із рішенням. 
Представник відповідача вказує, що згідно з відповіддю Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області від 11.10.2021 № П/1302 щодо законності проведення реконструкції будівлі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , містобудівні умови на дану реконструкцію не надаються, відповідачем виготовлено проєктну документацію з проходженням експертизи, проведено експертизу технічного стану будівлі з позитивним висновком, а також зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
24.10.2017 відповідачу ОСОБА_2 працівниками Івано-Франківського ОБТІ видано технічний паспорт на магазин за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого рік побудови — 1956, у 2014 році проведено реконструкцію; площа приміщень: І поверх — 69,4 кв.м, ІІ поверх — 216,9 кв.м. Згідно зі звітом № 25/02-21 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкта (реконструкція магазину на АДРЕСА_1 ), загальний стан будівлі — добрий; технічний стан фундаментів — нормальний; дах односкатний, стан даху та покрівлі — задовільний. З урахуванням того, що навантаження на фундамент і каркас будівлі є меншим від розрахункового, реконструкція можлива. Надано рекомендації щодо використання полегшених матеріалів та обробки дерев`яних конструкцій.
Відповідно до експертного звіту № 15/585-06/21/А (позитивного) встановлено, що проєктна документація відповідає вимогам щодо міцності, надійності, довговічності, експлуатаційної безпеки, інженерного забезпечення, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і може бути затверджена у встановленому порядку.
Згідно з листом Управління архітектури та містобудування Надвірнянської міської ради, для зазначеного об`єкта реконструкції, відповідно до пункту 25 Переліку, затвердженого наказом Мінрегіону № 289 від 06.11.2017, містобудівні умови та обмеження не надаються. 
Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви від 06.04.2021 (реєстр №№ 403– 406) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 не заперечували проти реконструкції, що включає добудову та перебудову нежитлового приміщення № 1, яке належить ОСОБА_2 ..
Зазначає, що суд встановив факт дотримання відповідачем відповідної процедури, отримав роз`яснення органу місцевого самоврядування, розробив проєктну документацію, пройшов експертизу та зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Верховний Суд, скасовуючи попередні рішення у даній справі, застосував норми, які регулюють правовідносини у багатоквартирних житлових будинках, тоді як спірний об`єкт є нежитловою громадською будівлею. Відповідно, зазначені норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. 
Підсумовуючи викладене, зазначає, що відповідач здійснив реконструкцію з дотриманням вимог законодавства, на підставі належної проєктної документації та експертних висновків. Доказів порушення прав позивача матеріали справи не містять.
Просить залишити без змін рішення Надвірнянського районного суду ІваноФранківської області від 13 лютого 2026 року, а апеляційну скаргу — без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Марчук М.І., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Романишина Д.М., заперечення представника відповідача Державної інспекції архітектури та містобудування України Глембоцької О.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Оскаржене рішення на думку колегії суддів таким вимогам не відповідає. 

Судом встановлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 жовтня 2021 року: індексний номер документа 281320821, щодо нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 : приміщення площею 153 кв. м належить на праві власності ОСОБА_1 ; приміщення № 3 цього будинку, площею 225,4 кв. м належить на праві власності --ТОВ «Прикарпатсервіс»; приміщення № 1, площею 288,5 кв. м належить на праві власності – (28/100 частини) ОСОБА_5 , 58//100 частини) та відповідачу ОСОБА_6 (19/100 частини) – ОСОБА_4 (а.с. 18-22).
У технічному паспорті на магазин ( АДРЕСА_3 ), виданому 24 жовтня 2017 року ОСОБА_2 працівниками Івано-Франківського ОБТІ, площа приміщень становить 286,3 кв. м.
Відповідно до технічного паспорта від 20 вересня 2021 року, виданого ОСОБА_1 на офіс АДРЕСА_4 , у результаті часткового внутрішнього перепланування, без втручань у несучі конструкції, системи та мережі, та облаштування горищного простору загальна площа даного об`єкту нерухомого майна фактично збільшилась на 64,8 кв. м та становить 153 кв. м. (а. с. 156).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права земельна ділянка з кадастровим номером 2624010100:07:001:0436 площею 0,0206 га на підставі договору оренди землі від 27 лютого 2020 року № 04-02/20 перебуває в оренді ОСОБА_1 до 27 лютого 2025 року з правом пролонгації.
08 липня 2021 року управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області зареєстровано повідомлення № ІФ051210708970 про початок виконання будівельних робіт, а саме реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_5 , що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ОД06120501045. У повідомленні зазначено, що містобудівні умови не надаються.
Відповідно до заяви від 06 квітня 2021 року, підписи на якій засвідчені приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С. М., зареєстровано у реєстрі за №: 403, 404, 405, 406, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які є власниками сусідніх нежитлових приміщень, які знаходяться на АДРЕСА_3 , не заперечують проти реконструкції, що включає в себе добудову та перебудову нежитлового приміщення 1, загальною площею 166,3 кв. м, яке належить ОСОБА_2 .
У відповіді Надвірнянської міської ради від 11 жовтня 2021 року № П/1302 щодо законності проведення реконструкції будівлі на АДРЕСА_3 ОСОБА_2 зазначено, що містобудівні умови на дану реконструкцію не надаються, ним виготовлена проектна документація з проходженням експертизи, а також проведена експертиза технічного стану даної будівлі з відповідним позитивним висновком, зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію приміщення № 1.
Звітом № 25/02-21 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкта (реконструкція магазину на АДРЕСА_3 ) засвідчено, що реконструкція будівлі магазину можлива.
Відповідно до експертного звіту (позитивний) від 15 червня 2021 року № 15/585-06/21/А щодо розгляду проектної документації на будівництво в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва за робочим проектом: «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення на АДРЕСА_3 » встановлено, що проектна документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування з дотриманням вимог до міцності надійності та довговічності об`єкта будівництва, його експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення.
У листі управління архітектури та містобудування Надвірнянської міської ради від 28 квітня 2021 року ОСОБА_2 , роз`яснено, що для об`єкта «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення № 1 на АДРЕСА_3 », видача містобудівних умов та обмежень не передбачена.
Відповідно до витягу з реєстру з будівельної діяльності та його архівної складової частини єдиної державної електронної системи у сфері будівництва наявні відомості щодо зареєстрованої Державною інспекція архітектури та містобудування України у реєстрі інформації про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ101221116760 від 17.11.2022р. стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 .
А також про наявність у реєстрі інформації про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ 101221122608 від 23.11.2022р. стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від26.03.2024року:індексний номер документа 371395916 щодо нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 : приміщення 1- магазин належить на праві власності ОСОБА_2 розмір частки -1. Право власності зареєстровано 15.12.2022.
Із фотографій, що містяться в матеріалах справи, відомо, що за адресою АДРЕСА_1 : проводились будівельні роботи.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 які є співвласниками примішень у будинку за адресою по АДРЕСА_1 підтвердили, що перед реконструкцією ОСОБА_2 , проводив консультації та погоджував з ними, в тому числі з ОСОБА_1 технічну документацію, тому вони надали дозвіл на реконструкцію приміщення №1 та його добудову в межах існуючого фундаменту. Свою згоду підвердили всі власники в тому числі і ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив,. що він зареєстрований ФОП та працює архітектором. На підставі наказу від 25.05.2021 р він був призначений відповідальним за розробку проектної документації та ведення авторського нагляду по об`єкту « реконструкція магазину без зовнішнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 . Замовник будівництва – ОСОБА_2 ним надано лист про відсутність містобудівних умов та обмежень.Ним було розроблено проект, який пройшов експертизу. Робочий проект «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення №1 на АДРЕСА_1 » розроблено відповідно вимог міцності та довговічності об`єкта будівництва.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції врахував, що право власності на нерухоме майна за адресою АДРЕСА_3 , належить на праві власності ОСОБА_2 .. Право власності зареєстровано 15.12.2022. Таким чином після реєстрації права власності як повідомлення про початок будівельних робіт, так і декларація про готовність об`єкту до експлуатації, є актами одноразового застосування, вичерпали свою дію фактом виконання.
З урахування наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування як реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт, так і скасування декларацій про готовність до експлуатації об`єкта.
Вирішуючи вимоги про демонтаж спірного об`єкту і скасування державної реєстрації про право власності ОСОБА_2 на збудований об`єкт нерухомості, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом, і що це призвело до порушення його прав як співвласника будинку. Одночасно суд зазначив, що позивач не звертався із вимогами до відповідача про приведення його в належний стан, не звертався до контролюючих відповідних органів місцевої влади, не вимагав від них примусити ОСОБА_2 усунути порушення закону у зв`язку із самочинним будівництвом. А факт самочинного будівництва сам по собі не є самостійною підставою для знесення такого будівництва, тим більш, що позивач не довів належно факту порушення його прав проведеною реконструкцією будівлі. 
Відповідно до ст.2 ЦК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до правил ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів керувалася наступними нормами права. 
Згідно з положеннями статей 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.
Згідно із частиною третьою статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані, або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Виходячи зі змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.
Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.
У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.
Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься у пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.
Зміст поняття реконструкції нежитлової будівлі охоплений пунктами 3.21, 3.7 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» зі Зміною № 1 та Зміною № 2, де визначено, що реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (загальна площа, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня, доступність для маломобільних груп населення.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката ( частина 10 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). 
Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна кількості приміщень, створення нових, втручання в несучі конструкції).
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частини друга-сьома статті 376 ЦК України).
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують розробку і реалізацію містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів з урахуванням соціальних, природно-кліматичних, гідрогеологічних, екологічних та інших умов і спрямовані на забезпечення формування повноцінного життєвого середовища та якнайкращих умов життєдіяльності людини. Будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом.
Відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівництво повинно здійснюватися з урахуванням вимог містобудівної документації і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.
Згідно із частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників.
Передача будь-якого допоміжного приміщення чи конструктивних елементів таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, конструктивні елементи покрівлі вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень, сходові марші і та інше) у володіння і користування одного або декількох співвласників зачіпає інтереси інших мешканців будинку, оскільки призведе в подальшому до обмеження прав у користуванні інших співвласників.
Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Крім того, термін «допоміжні приміщення» визначено в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, а саме допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.
За приписами пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції не надав правової оцінки його доводам про те, що відповідачем ОСОБА_2 була здійснена надбудова належного йому нежитлового приміщення за рахунок горища в будинку АДРЕСА_1 , співвласником якого є всі власники нерухомого майна в цьому будинку.
Суд не звернув уваги, не оцінив доводів позовної заяви про те, що позивачем та іншими співвласниками було надано згоду ОСОБА_2 тільки на реконструкцію власного приміщення в його функціональних межах, а позивач не надавав згоди на привласнення приміщення горища. Суд першої інстанції, аналізуючи вказану обставину, послався на стандарт добросовісної поведінки, вказуючи, що поведінка позивача не відповідає в даному випадку таким нормам, оскільки він раніше погоджувався на проведення ОСОБА_2 будівельних робіт в запланованому обсязі. 
Однак матеріали справи вказують однозначно на наявність згоди співвласників будинку у нотаріально посвідченій заяві від 06 квітня 2021 року тільки на те, що вони не заперечують проти реконструкції, що включає в себе добудову та перебудову нежитлового приміщення 1, загальною площею 166,3 кв.м, яке належить саме ОСОБА_2 (т.1 а. с. 102). Відтак, неможливо погодитися із такими висновками суду першої інстанції. Суд в оскарженому рішенні не виклав мотивів, які переважали в оцінці доказів, зокрема свідчень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які вказували, що разом із позивачем погодили ОСОБА_2 можливість провести будівництво над всіма приміщеннями, в тому числі над приміщеннями інших співвласників, за умови, що письмова згода співвласників на реконструкцію приміщення ОСОБА_2 , була надана 06.04.2021 року, повідомлення про початок виконання будівельних робіт було внесено відповідачем 08.07.2021 року, і ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом вже 04.11.2021 року, вказуючи, що у вересні 2021 року почалися роботи на даху, і він звертався до міської ради за роз`ясненнями характеру таких робіт. При цьому в повідомленні про початок виконання будівельних робіт внесено відомості про реконструкцію магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаменту приміщення АДРЕСА_2 (т.1 а.с.11-15), тобто, частині, що належить ОСОБА_2 , у той час як роботи проводилися на всій площі даху, у тому числі над приміщенням позивача. 
За таких обставин неможливо погодитися із висновком суду про те, що фактично ОСОБА_1 надав згоду на повний комплекс робіт відповідачу по всьому периметру даху будівлі, незважаючи на зміст заяви від 06.04.2021 року, і його звернення до суду з даним позовом свідчить тільки про недобросовісну поведінку відповідача, оскільки це суперечить змісту заяви, в якій позивачем та іншими співвласниками, незважаючи на їх пояснення суду першої інстанції, зазначено, що вони правильно викладають зміст заяви, і не приховують нічого, і їх підписи в якій нотаріально посвідчені. 
Відповідно до пункту 25 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2017 року № 289 «Про затвердження Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються» визначено, що містобудівні умови та обмеження не надаються, зокрема, при реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не проводив реконструкцію власного приміщення без зміни його зовнішньої конфігурації, розміщеному в будівлі АДРЕСА_1 , а проводив надбудову нового поверху над приміщеннями позивача. При цьому відповідач не оспорює таких обставин, а посилається на те, що така надбудова фізично не може бути виконана в межах тільки його приміщення, і тому він вів будівництво на площі всього даху, що не може бути прийнято як переконлива причина можливості побудови нового поверху над спільною будівлею без дозволу всіх співвласників, оскільки така позиція суперечить вищенаведеним нормам матеріального права. 
Отже, враховуючи норми Закону України «Про основи містобудування», статті 376 ЦК України, вищенаведені поняття реконструкції об`єкта нерухомості, що міститься у ДБН А.2.2-3:2014, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідач фактично здійснив самочинне будівництво нерухомого майна, яке порушує право позивача на вільне володіння і користування його майном, і тому відповідач не міг набути права власності на нього. 
Як зазначав Верховний суд в постанові від 08.02.2023 року, ухваленої в результаті перегляду даної справи, суди попередніх інстанції у порушення вимог статей 81, 89, 265, 382 ЦПК України не надали належної правової оцінки доводам позивача про те, що ОСОБА_2 було неправильно зазначено вид будівельних робіт при поданні повідомлення про початок будівельних робіт, не вказано, що реконструкція належного йому приміщення передбачає надбудову, фактично будівництво додаткового поверху за рахунок горища, зміну зовнішньої конфігурації, геометричних параметрів та функціонального призначення, що потребує отримання відповідних дозволів, містобудівних умов та обмежень, що відповідачем отримано не було. А посилання ОСОБА_2 , що були взяті судами до уваги, на звіт № 25/02-21 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкта, який було здійснено на замовлення останнього, та відповідно до якого спірна реконструкція приміщення технічно можлива, не спростовують необхідність отримання згоди співвласників, у разі зайняття спільного допоміжного приміщення - горища (руйнування конструктивних елементів покрівлі), та отримання відповідних дозволів на будівництво. 
Отже, суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не надав належну оцінку вказаним обставинам, наявним у справі доказам та доводам позовної заяви, дійшовши передчасного висновку про відмову у задоволенні позову. 
За таких обставин є обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про те, що факт самочинного будівництва відповідачем приміщення над частиною приміщення позивача без дозволу і згоди, з порушенням норм містобудування, доведений, і тому підлягають задоволенню його позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65800575, від 15.12.2022 року державного реєстратора Виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про проведення державної реєстрації прав власності на магазин загальною площею 479,9 кв м, який розташований за адресою АДРЕСА_3 , за ОСОБА_2 , і про зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні горищним приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованого поверху та приведення будинку до попереднього стану, який існував до проведеної реконструкції.

Вирішуючи позовні вимоги про скасування реєстрації повідомлення ОСОБА_2 про початок виконання будівельних робіт від 08 липня 2021 року, декларацій про готовність до експлуатації об`єкта від 17.11.2022р та від 23.11.2022р стосовно об`єкта будівництва відповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 687-XIV будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 34 та частини першої статті 36 Закону № 3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Частина друга статті 34 Закону № 3038-VI визначає, що повідомлення про початок виконання будівельних робіт є чинним до завершення будівництва.
Водночас право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: подання замовником заяви про припинення права, набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт; отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; на підставі судового рішення, що набрало законної сили (частина сьома статті 36 Закону № 3038-VI).
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви (абзац перший частини першої статті 39 Закону № 3038-VI).
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина п`ята статті 39 Закону № 3038-VI).
При цьому, як вже вище зазначалося, згідно з приписами частини восьмої статті 36 та частини десятої статті 39 Закону № 3038-VI, замовник будівництва відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданих ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Частиною другою статті 39-1 Закону № 3038-VI встановлено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до адміністративного суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.
Таким чином, подання замовником будівництва повідомлення про початок виконання будівельних робіт та/або декларації про готовність об`єкта до експлуатації є предметом перевірки органом державного архітектурно-будівельного контролю, який у разі виявлення факту подання недостовірних даних повинен звертатися до адміністративного суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації про готовність об`єкта до експлуатації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Відповідно, у правовідносинах у сфері містобудування замовник будівництва зобов`язаний діяти добросовісно. При цьому подання недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та/або декларації про готовність об`єкта до експлуатації суперечить принципу заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), згідно з яким особа не може посилатися на набуте нею право, якщо таке право виникло внаслідок свідомого введення органу державної влади в оману.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю, виявивши факт недобросовісної поведінки суб`єкта містобудування шляхом надання недостовірних даних у декларативних документах, зобов`язаний був би вжити заходів для припинення порушення публічного інтересу у сфері містобудування та забезпечення законності у цій сфері.
Але в даному спорі відповідач Державна інспекція архітектури та містобудування України не вважала, що відповідач ОСОБА_2 подав недостовірні дані у декларативних документах, водночас, такі обставини встановлені колегією суддів при перегляді справи. 
Подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації - це різні у часовому вимірі юридично значимі дії замовника будівництва, які є окремими предметами перевірки органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Таким чином, до реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, у разі виявлення факту подання недостовірних даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, орган державного архітектурно-будівельного контролю мав би звернутися до суду про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт; після реєстрації - про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Зазначене узгоджується з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформульованою у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, від 23 липня 2019 року у справі № 826/5607/17, від 01 жовтня 2019 року у справі № 826/9967/18, від 09 червня 2021 року у справі № 826/2123/18, від 18 червня 2021 року у справі № 420/3572/19, від 04 серпня 2021 року у справі № 640/20369/18, від 24 жовтня 2022 року у справі № 640/22599/19, від 14 червня 2023 року у справі № 320/8929/21, яка зводиться до того, що з моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, повідомлення про початок виконання будівельних робіт вичерпує свою дію.
Саме таку позицію висловив суд першої інстанції, вказуючи на те, що повідомлення про початок будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою фактичне проведення будівельних робіт, у результаті яких об`єкт був готовий до експлуатації, право власності зареєстровано за відповідачем – відповідно, вичерпали свою дію і декларації про готовність об`єкту до експлуатації. Крім того, позивач не довів, що збудований об`єкт є самочинним будівництвом, тому відмовив в таких позовних вимогах. 
Водночас реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт здійснюється в результаті надання адміністративної послуги у сфері містобудування в електронній формі. Рішення про таку реєстрацію, прийняте в автоматичному порядку за допомогою програмних засобів, є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, яке може бути визнано протиправним. Судове рішення, яким скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації з підстав подання недостовірних даних створює передумови для правової оцінки такого об`єкта як самочинного будівництва у разі встановлення критеріїв, визначених статтею 376 ЦК України та статтею 39-1 Закону № 3038-VI. Оскільки, як встановлено колегією суддів ці ж недостовірні дані містились і у повідомленні, на підставі якого було набуто право на виконання будівельних робіт, таке право не може вважатися законно реалізованим.
Отже, запис у Реєстрі будівельної діяльності про реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт ґрунтується на тих самих недостовірних даних, що вже визнані такими під час розгляду справи в апеляційному суді. 
Згідно зі статтею 22-2 Закону № 3038-VI Реєстр будівельної діяльності є складовою Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва і містить відомості, зокрема, документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт та документи, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.
Водночас невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності є єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (абзац 5 частини другої статті 22-1 Закону № 3038-VI).
У пункті 149 Порядку ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 року № 681 (далі - Порядок № 681), визначено, що через електронний кабінет уповноваженої особи виконавчого органу з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільської, селищної, міської ради, структурного підрозділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської, Севастопольської міської держадміністрації в частині надання адміністративних послуг у сфері будівництва та інших послуг, визначених цим Порядком, здійснюється, зокрема, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації, повернення декларації на доопрацювання, внесення змін до зареєстрованої в установленому порядку декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт; внесення відомостей про повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, внесення змін до них, скасування їх реєстрації. Таким чином, Закон № 3038-VI та Порядок № 681 передбачають не лише припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, а й скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Достовірність відомостей Реєстру є необхідною умовою забезпечення публічного інтересу у сфері містобудівної діяльності. Відомості, що містяться в єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, є достовірними, а також відкритими і загальнодоступними (частини десятої статті 22-1 Закону № 3038-VI). Залишення в Реєстрі будівельної діяльності запису про реєстрацію повідомлення за умови, коли декларацію про готовність до експлуатації об`єкта скасовано судом, об`єкт будівництва визнано самочинним будівництвом, а підстави для реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт (достовірність даних) спростовані судом - створює невідповідність відомостей Реєстру фактичному правовому стану, порушує принцип достовірності публічних реєстрів та публічний інтерес у сфері містобудівного контролю.
Відтак, скасування судом реєстрації декларацій про готовність до експлуатації об`єкта з незначними наслідками (СС1) від 17 листопада 2022 року № ІУ101221116760 і від 23 листопада 2022 року № ІУ 101221122608 з підстав подання недостовірних даних змінює правовий стан об`єкта будівництва, оскільки такий об`єкт втрачає статус прийнятого в експлуатацію у розумінні статті 39 Закону № 3038-VI. За таких обставин об`єкт підлягає правовій оцінці з урахуванням частини другої статті 39-1 цього Закону, що зумовлює необхідність приведення у відповідність пов`язаних записів у Реєстрі будівельної діяльності. Тобто зазначене зумовлює необхідність приведення у відповідність усіх пов`язаних записів у Реєстрі будівельної діяльності, зокрема запису про реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт, яке містить ті самі недостовірні дані, оскільки необхідно враховувати принцип правової визначеності та публічного інтересу у сфері містобудівної діяльності, який полягає у забезпеченні достовірності відомостей, що містяться у Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, відповідно до статті 22-1 Закону № 3038-VI.
Таким чином, скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 08 липня 2021 року є належним та ефективним способом реалізації позовної вимоги про скасування реєстрації права власності після скасування реєстрації декларацій про готовність до експлуатації об`єкта, яка за своїм змістом зводиться до усунення з Реєстру будівельної діяльності запису, що ґрунтується на недостовірних даних.
Такий спосіб судового захисту відповідає принципу пропорційності, оскільки не встановлює нових обмежень для відповідача, а лише усуває правовий наслідок подання недостовірних даних.
Частина друга статті 39-1 Закону №3038-VI передбачає широкий перелік недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. Зокрема, самочинним будівництвом є об`єкт, збудований без належно затвердженого проєкту. 
Той факт, що відповідач надав звіт №25/02-21 про технічну можливість проведеної ним реконструкції не виключає неправомірності проведення такої прибудови над приміщенням позивача без його згоди. 
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20 липня 2022 року у справі № 640/18400/18, від 24 квітня 2024 року у справі № 640/31320/20, від 20 січня 2025 року у справі № 520/7198/22 та від 29 січня 2025 року у справі № 640/29330/21, законодавець не вимагає від контролюючого органу проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю та оформлення їх результатів як обов`язкової передумови для звернення до суду з позовом про скасування реєстрації декларації. Доказами недостовірності даних у такій справі можуть бути будь-які належні та допустимі докази, а не лише акти перевірок або розпорядчі документи, оформлені в межах контрольних заходів.
Позивач надав достатньо доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, які не спростовані відповідачами. 
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно з правилами ч.1 ст.81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановивши обставини справи і проаналізувавши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача. Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують на увагу. 
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши справу, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .. При цьому колегія суддів не погоджується із думкою представника відповідача Державної інспекції архітектури та містобудування України, що в даному випадку не можна спиратися на норми, які регулюють правовий режим права власності на горище як на спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування, у тому числі статтю 382 ЦК України. Однак вказані норми тільки роз`яснюють поняття допоміжного приміщення в будинку, а право власності врегульовано нормою статті 369 ЦК України. З цих же підстав не має значення, які саме технічні характеристики мало приміщення під дахом, яке позивач визначає як горище, а відповідач стверджує, що воно було за висотою непридатним для використання як повноцінне приміщення, і фактично це був невеликий простір, оскільки воно перебудоване без згоди позивача виключно у власних інтересах відповідача. 
Відповідно до ст. 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. За змістом вказаної норми, у разі задоволення позову до кількох відповідачів, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах з кожного.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за всі етапи розгляду справи підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та Державної інспекції архітектури та містобудування України у рівних частинах.
Загальний розмір фактично сплаченого позивачем судового збору становить 18467,20 грн і складається з таких сум.
У суді першої інстанції при поданні позову у 2021 році за 2 немайнові вимоги позивачем сплачено судовий збір 1 816,00 грн (по 908,00 грн за кожну вимогу), а у 2024 році при збільшенні позовних вимог за 3 нові немайнові вимоги доплачено 3 633,60 грн судового збору (по 1 211,20 грн за кожну).
При апеляційному перегляді рішення Надвірнянського районного суду від 30 травня 2022 року, яке було залишено без змін, за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 2 724,00 грн. Звертаючись до Верховного Суду, позивачем за подання касаційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 3 632,00 грн, за результатом касаційного розгляду справу було повернуто до суду першої інстанції. Колегія суддів зазначає, що судовий збір за подання скарг до вищезазначених інстанції обчислювався виключно з розрахунку двох первісних позовних вимог.
При оскарженні ухвали про повернення заяви про збільшення позовних вимог за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яку було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, позивачем сплачено 605,00 грн судового збору.
За подання апеляційної скарги на оскаржене рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року позивачем фактично сплачено 6056,00 грн судового збору.
Таким чином, з ОСОБА_2 та Державної інспекції архітектури та містобудування України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 9233,60 грн з кожного.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що при поданні даної апеляційної скарги через підсистему «Електронний суд» судовий збір було сплачено не в повному обсязі. Належна до сплати сума за перегляд рішення суду щодо 5 немайнових вимог з урахуванням коефіцієнта 0,8 становила 6 539,52 грн, тоді як фактично сплачено 6 056,00 грн.
Зважаючи на повне задоволення позову, сума недоплати в розмірі 483,52 грн на підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню в дохід держави з обох відповідачів у рівних частинах, тобто по 242 грн з кожного.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марчук Мар`яни Ігорівни задовольнити. 
Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної інспекції архітектури та містобудування України про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт та приведення будинку до попереднього стану, скасування декларацій про готовність до експлуатації об`єкта та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити. 
Скасувати реєстрацію повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 08 липня 2021 року з реєстраційним номером ІФ051210708970. 
Скасувати декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ101221116760 від 17.11.2022р. стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 ». 
Скасувати декларацію про готовність до експлуатації об`єкта за № ІУ 101221122608 від 23.11.2022р. стосовно об`єкта будівництва «Реконструкція магазину без зміни зовнішньої конфігурації у плані фундаментів приміщення АДРЕСА_2 ».
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65800575, від 15.12.2022 року державного реєстратора Виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про проведення державної реєстрації прав власності на магазин загальною площею 479,9 кв м, який розташований за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2670582126120) за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у користуванні горищним приміщенням житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом знесення (демонтажу) самочинно збудованого поверху та приведення будинку до попереднього стану, який існував до проведеної реконструкції.
Стягнути з ОСОБА_2 та Державної інспекції архітектури та містобудування України на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат по 9233,60 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 та Державної інспекції архітектури та містобудування України в дохід держави по 242 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 03 червня 2026 року. 

Судді Є.Є. Мальцева
Л.В. Василишин 
В.М. Луганська