ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5850/26 Справа № 2-2268/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька - Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»,
заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк», приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна,
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Кобеляцька-Шаховал І.О.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
У серпні 2025року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту» (далі - ТОВ «ФК «Маніту», Товариство) звернулось в суд із заявою про заміну сторони у виконавчих провадженнях № 65197998 та № 65198206 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 17 грудня 2012року у справі №2-2268/11, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» (далі — ПАТ АБ «Укргазбанк», Банк) на його правонаступника - ТОВ «ФК «Маніту». 
Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що 06 липня 2012року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості, на виконання якого були видані виконавчі листи та приватним виконавцем Русецькою О.О. відкриті виконавчі провадження №65197998 та № 65198206. В подальшому, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, на підставі якого Банк відступив Товариству права вимоги, в тому числі за кредитним договором №463/12/м5 від 25 вересня 2008року, укладеним між Банком та ОСОБА_1 .
За наведених обставин заявник стверджував, що наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026року заяву ТОВ «ФК «Маніту» про заміну стягувача правонаступником, з примусового виконання виконавчого листа Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 2-2268/11 від 17 грудня 2012 року в цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу, залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до заяви про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до пункту 3.2 Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 03 червня 2025року не долучено Акт приймання-передачі документів.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
23 березня 2026року ТОВ «ФК «Маніту» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду першої інстанції та висловив вимогу про скасування ухвали та просив про задоволення вимог заяви і заміну стягувача правонаступником. 
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що перехід права вимоги від первісного кредитора новому кредитору підтверджується насамперед укладеним договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги та додатком №1 до нього, в якому індивідуалізоване конкретне право вимоги, в той час як передбачений умовами цього договору акт приймання-передачі документів не є правовстановлюючим документом, який сам по собі породжує перехід права вимоги до наступного кредитора, його функція має допоміжний характер та полягає у фіксації факту виконання сторонами окремих умов договору.
Стверджував, що подані заявником докази є належними та достатніми доказами переходу права вимоги від первісного до нового кредитора, а тому заява Товариства про заміну сторони у виконавчих провадженнях має бути задоволена в повному обсязі. 
Крім того, заявник просив долучити до матеріалів справи та прийняти до дослідження судом апеляційної інстанції протокол проведення електронних торгів № 635103, виписку з особового рахунку на підтвердження оплати за відступлені права вимоги та реєстр прав вимоги, які відступаються на користь нового кредитора станом на дату укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк» від 03 червня 2025року.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу боржник ОСОБА_2 заперечив проти апеляційної скарги, заявляв, що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
25 березня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу №2-2268/11.
08 квітня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2026року відкрито апеляційне провадження у справі.
27 квітня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду призначено справу до апеляційного розгляду на 1540год 26 травня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2012року, залишеним без змін ухвалою Апеляцiйного суду Днiпропетровської областi від 22 листопада 2012року, частково задоволено позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на майно та визначення способу реалізації нерухомого майна. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 1172757,20грн та судові витрати в розмірі 1 820,00грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вищевказаного рішення суду Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області були видані виконавчі листи.
20 квітня 2021року постановами приватного виконавця Русецької О.О. за заявою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» відкрито виконавче провадження №65197998 з примусового виконання виконавчого листа, за яким боржником є ОСОБА_1 , та виконавче провадження №65198206 з примусового виконання виконавчого листа, за яким боржником є ОСОБА_2 
03 червня 2025року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «ФК «Маніту» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., зареєстрований в реєстрі за №807, відповідно до якого Банк відступає (передає) шляхом продажу новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває (приймає) у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги за фінансовими кредитами, включаючи права вимоги у вигляді грошових коштів, без ПДВ, а Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти за відступлені йому права вимоги в порядку та на умовах, визначених цим договором. За цим договором відступаються права вимоги за фінансовими кредитами, включаючи права вимоги у вигляді грошових коштів, без ПДВ, які існують станом на дату його укладення за кредитними договорами фізичних осіб у кількості 1289 кредитних договорів.
У пункті 2.1. вищезазначеного Договору закріплено, що відповідно до протоколу (електронного аукціону/проведення електронних торгів) продаж прав вимоги здійснюється за ціною 13 780 584,75грн, без ПДВ, яка підлягає сплаті Новим кредитором на користь Банку за цим договором до дати укладення цього договору. 
Передача Прав вимоги здійснюється Банком Новому кредитору після здійснення розрахунків за цим договором відповідно до п.п. 2.1-2.2. цього договору, в день укладення (підписання) сторонами та нотаріального посвідчення цього договору /пункт 3.1. Договору/.
Згідно з пунктом 3.2. зазначеного Договору, усі наявні в Банку документи (оригінали або копії (у разі відсутності оригіналів)), що підтверджують права вимоги до боржників, а саме: основні договори/договори забезпечення (з усіма договорами про внесення змін та доповнень до них), договори/документи, які підтверджують розмір заборгованості передаються Банком Новому кредитору за Актами приймання-передачі документів з Додатком №1 (Реєстр договорів права вимоги) та Додатком №2 (Перелік матеріалів кредитних справ боржників (позичальників)), форма яких погоджена сторонами.
Матеріали справи містять витяг з Реєстру прав вимоги, які відступаються на користь Нового кредитора станом на дату укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк» від 03 червня 2025року №807, що складений директором ТОВ «ФК «Маніту», згідно зі змістом якого до Товариства переходить право вимоги за кредитним договором №463/12/м5 від 25 вересня 2008року, укладеним з ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виснував, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ТОВ «ФК «Маніту» про заміну стягувача (сторони у виконавчому документі, у виконавчому провадженні).
Судом зазначено, що з наданих заявником документів вбачається, що ТОВ «ФК «Маніту»» придбав права вимоги до боржника у ПАТ АБ «Укргазбанк», між тим, відповідно до пункту 3.2 Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 03 червня 2025року, Акт приймання-передачі заявником до клопотання не надано.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічні норми містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України від 02 червня 2016року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII).
З огляду на зазначені норми матеріального права заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022року у справі №2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), зазначено, що «на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками – незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни, дарування, факторингу.
Верховний суд у постанові №753/20537/18 від 29 червня 2021року виснував, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Звертаючись до суду з заявою про заміну сторони у виконавчих провадженнях шляхом заміни стягувача його правонаступником ТОВ «ФК «Маніту» на підтвердження переходу до нього прав вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надав копію нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк» від 03 червня 2025року та витяг з Реєстру прав вимоги, які відступаються на користь нового кредитора станом на дату укладення вищевказаного договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, згідно зі змістом якого до Товариства переходить право вимоги за кредитним договором №463/12/м5 від 25 вересня 2008року, укладеним з ОСОБА_1 .
Проте, на підставі лише таких доказів неможливо зробити достовірний висновок про перехід від ПАТ АБ «Укргазбанк» до ТОВ «ФК «Маніту» прав вимоги саме до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги укладений щодо 1289 кредитних договорів, що перелічені у додатку № 1 до цього договору, який до заяви про заміну сторони долучений не був.
Сам по собі витяг з додатку № 1 - Реєстру прав вимоги від 03 червня 2025року, який доданий до заяви про заміну сторони, був складений та підписаний самим заявником в особі його директора, тобто не погоджений сторонами договору як було визначено умовами договору купівлі-продажу (відступлення) прав, а тому достовірно не підтверджує набуття заявником прав вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відповідно наявність підстав для заміни стягувача його правонаступником у виконавчих провадженнях №65197998 та №65198206, відкритих приватним виконавцем Русецькою О.О.
Не надавав заявник до заяви про заміну сторони і доказів оплати за договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, хоча за змістом пункту 3.1. Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги передача прав вимоги здійснюється Банком Новому кредитору після здійснення розрахунків за цим договором. 
І як вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, заявник не надав до заяви акт приймання-передачі документів, який передбачено умовами пункту 3.2. Договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги. При цьому, такий акт або витяг з нього міг би підтвердити фактичну передачу Новому кредитору наявних у Банку документів, що підтверджують права вимоги до боржників, в тому числі до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Тож, за відсутності на момент розгляду заяви місцевим судом у справі достовірних та достатніх доказів переходу прав вимоги до нового кредитора правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Маніту».
Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. /частина перша, друга статті 77 ЦПК України/. 
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. 
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Доводи апеляційної скарги про достатність наданих заявником доказів для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та не спростовують висновків суду першої інстанції.
Оскільки ТОВ «ФК «Маніту» при зверненні з заявою про заміну сторони у виконавчих провадженнях не надав достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту набуття ним права вимоги до боржників у виконавчих провадженнях № 65197998 та № 65198206, то у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення такої заяви та заміни стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Маніту».
Як зазначав Верховний Суд, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Заміна стягувача не має нести формальний характер, покликаний фіксувати виключно процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва без здійснення завдань цивільного судочинства.
Апеляційний суд акцентує увагу, що з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності учасник справи, який ініціює перед судом вирішення певного процесуального питання, зокрема про заміну сторони у виконавчому провадженні, зобов`язаний обґрунтувати відповідні підстави для його вирішення судом та підтвердити їх доказами.
Матеріали, наявні у справі, недостатні для задоволення заяви про заміну сторони шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчих провадженнях №65197998 та №65198206 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 17 грудня 2012року у справі №2-2268/11.
Крім того, суд першої інстанції, правильно роз`яснив заявнику, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з заявою у разі надання належних та допустимих доказів щодо заміни сторони виконавчого провадження.
Звертаючись до суду з апеляційної скаргою, скаржник просив долучити до матеріалів справи та прийняти до дослідження судом апеляційної інстанції протокол проведення електронних торгів №635103, виписку з особового рахунку на підтвердження оплати за відступлені права вимоги та реєстр прав вимоги, які відступаються на користь нового кредитора станом на дату укладення договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитними договорами фізичних осіб АБ «Укргазбанк» від 03 червня 2025року
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що частинами 2, 3 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За змістом пункту 6 частини 2 статті 356, частини 3 статті 367 та пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини 1 статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.
В обґрунтування поважності неподання вищезазначених доказів скаржник в апеляційній скарзі зазначав, що такі докази він не подавав до суду першої інстанції, оскільки вважав, що доданих до заяви про заміну сторони доказів вже достатньо для підтвердження переходу права вимоги у спірних правовідносинах.
Проте, такі причини неподання доказів до суду першої інстанції не можна вважати поважними, заявник мав достатньо часу на подання до суду першої інстанції всіх наявних у нього доказів на підтвердження заявлених вимог, але таким правом він не скористався, не повідомляв суд першої інстанції про намір подати додаткові докази та не заявляв клопотань про витребування доказів судом.
Враховуючи викладене колегія суддів не приймає до уваги докази, які були подані заявником разом з апеляційною скаргою.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість ухвали суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту».
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2026року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 травня 2026року.

Судді: