Справа № 449/93/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" травня 2026 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Борняк Р.О.
при секретарі Вовк О.С.,
за участю: представника позивача – адвоката Андрієвської Н.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", Третьої особи: Перемишлянського ВДВС у Львівському районі Львівської області ЛМУ МЮУ про зняття арешту на майно,
в с т а н о в и в :
Позивач просить скасувати арешт з усього нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Перемишлянського районного управління юстиції від 27.03.2009 року, виконавче провадження №12056389, яке належить на праві приватної власності померлій ОСОБА_2 та скасувати арешт з усього нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Перемишлянського районного управління юстиції від 15.07.2010 року, виконавче провадження ВП №20265513, яке належить на праві приватної власності померлій ОСОБА_2 . Свої вимоги аргументує тим, що вона є спадкоємицею після смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті матері їй належала 1/4 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 4623388300:03:000:0056 площею 0,4289 га. Вона являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 та звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте постановою від 12.12.2025 року приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Юзви В.Я., їй постановлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що накладено арешт на все майно. 
Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі перебували виконавчі провадження АСВП №12056389, №16030972 та №20265513 про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в сумі 17206,08 грн. На даний час вказані виконавчі провадження щодо ОСОБА_2 знищені, за закінченням терміну зберігання. Перемишлянським ВДВС ОСОБА_2 було відмовлено у скасуванні арешту з майна гр. ОСОБА_2 , оскільки для цього відсутні законні підстави.
Як вбачається із постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2010 року державним виконавцем відділу ДВС Перемишлянського районного управління юстиції, керуючись ст.38, п.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) постановлено виконавчий документ - судовий наказ №2 «н»-65 від 08.08.2008 року повернути стягувану, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.
Оскільки, на даний час за наявності арешту (обтяжень) накладеного на все спадкове майно, порушується право позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги скористатись правом на спадщину та зареєструвати право власності на квартиру та земельну ділянку, та в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному розмірі, просила їх задоволити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якого розгляд справи просить проводити без участі представника АТ «Райффайзен Банк», у задоволені позовної заяви відмовити у повному обсязі. Свою позицію аргументує тим, що позивачем не вказано у позові та не надано будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування власних позовних щодо можливого порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 саме збоку АТ «Райффайзен Банк». Крім цього не визначено статусу АТ «Райффайзен Банк» як правонаступника ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». Не встановлено з
наданого витягу, що арешт нерухомого майна накладено в інтересах АТ «Райффайзен Банк». Крім зазначеного, відповідно до норм закону Банк не має можливості усунути такі порушення, адже позбавлений можливості вчиняти дії щодо зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження державним виконавцем, це право має лише виконавець. Вважає, що позов не підлягає задоволенню також, через обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права.
Третя особа – Перемишлянський ВДВС у Львівському районі Львівської області ЛМУ МЮУ в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Вислухавши представника позивача, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про смерть серїі НОМЕР_1 .
Спадкоємицею майна померлої ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері.
Відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження»,арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до п.6 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Приватним нотаріусом Юзвою В.Я. було зареєстровано спадкову справу за №60046902 від 26.12.2016 року та постановою від 12.12.2025 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що накладено арешт на все майно, а тому вчинення нотаріальної дії суперечить закону.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №441585131, встановлено, що арешт на майно накладено на підставі судового наказу № 2"н"-65 від 23.07.2008 року, виданого Перемишлянським районним судом.
Згідно з п.п.4.17. пункту 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт - видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Зважаючи на викладене, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права ОСОБА_1 як спадкоємиці нерухомого майна померлої матері.
Згідно відповіді на адвокатський запит, Перемишлянський ВДВС у Львівському районі Львівської області повідомлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі перебували виконавчі провадження АСВП №12056389, №16030972 та №20265513 про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу в сумі 17206,08 грн.
Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2010 року, державним виконавцем відділу ДВС Перемишлянського районного управління юстиції, виконавчий документ - судовий наказ №2 «н»-65 від 08.08.2008 року повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23.12.2013 року.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.
Судом встановлено, що виконавчі документи, за якими боржником є ОСОБА_2 на примусовому виконанні у відділі ДВС не перебувають, арешт нерухомого майна перешкоджає позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину, і підстави для продовження існування арешту відсутні, а тому позов ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263- 265, 273ЦПК України-
В И Р І Ш И В :
Позов задоволити. Зняти арешт з усього нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Перемишлянського районного управління юстиції від 27.03.2009 року, виконавче провадження №12056389, яке належить на праві приватної власності померлій ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 8586712, дата та час державної реєстрації: 27.03.2009 року 15:21:14;
Зняти арешт з усього нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС Перемишлянського районного управління юстиції від 15.07.2010 року, виконавче провадження ВП №20265513, яке належить на праві приватної власності померлій ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об' єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 10039173, дата та час державної реєстрації: 15.07.2010 року 14:35:06.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,жит. с. Чемеринці Львівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: АТ “Райффайзен Банк”, місцезнаходження м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4а, ЄДРПОУ 14305909.  
Суддя  	Р. О. Борняк