МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/2845/26 
Провадження № 3/210/740/26 

П О С Т А Н О В А
іменем України
20 травня 2026 року    
Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Чайкіна О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 , 
за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:
В провадження судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло два протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №647570 від 22.04.2026 року, ОСОБА_1 ставится в провину те, що 22.04.2026 року о 17:30 год. в м. Кривий Ріг, вул. Довкілля, 4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час зустрічного роз`їзду не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Malibu р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Зафіксовано БК475255.
Дії водія ОСОБА_1 автором протоколу кваліфіковані як порушення п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №647577 від 22.04.2026 року, ОСОБА_1 ставится в провину те, що 22.04.2026 року о 17:30 год. в м. Кривий Ріг, вул. Довкілля, 4 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Passat р.н. НОМЕР_1 , скоївши ДТП, а саме здійснив зіткнення з транспортним засобом Chevrolet Malibu р.н. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, після чого місце пригоди залишив. Зафіксовано на БК475255.
Дії водія ОСОБА_1 автором протоколу кваліфіковані як порушення п.2.10.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
Згідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться два протоколи про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 вважаю, що розгляд справи в одному провадженні буде доцільним.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Губара А.Л. надійшли заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. Останній зазначає, що в підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 , а також інших обставин фіксації цього правопорушення поліцейськими не надано суду жодного доказу, зокрема відеозапису. Працівниками поліції не надано суду відомостей щодо вжитих заходів, спрямованих на встановлення та розшук водія ОСОБА_1 , а також відсутні будь-які дані про те, яким саме чином було встановлено його причетність до вказаної ДТП. Вказане свідчить про недотримання вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення. Матеріали справи не містять жодного належного доказу того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у момент події, вчинив ДТП або залишив місце ДТП. Висновки поліції ґрунтуються виключно на припущеннях. Матеріали справи також не містять належних доказів пошкодження транспортного засобу Volkswagen Passat д.н. НОМЕР_1 , відсутній опис таких пошкоджень, відсутні фотоматеріали вказаного транспортного засобу. З матеріалів справи не можливо встановити коли саме були відібрані пояснення, через який час після події це відбулося, за яких обставин було встановлено транспортний засіб, а також коли саме і за яких умов були складені протоколи відносно ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено право, передбачене статтею 63 Конституції України.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що рухався на транспортному засобі Chevrolet по вул. Тарасовій у бік вул. Кобилянського. Рухаючись у своїй смузі відчув удар по водійським дверям та побачив, що ліве дзеркало заднього виду розбите. Зупинившись, оглянувся та побачив транспортний засіб темного кольору, точно не знає якої марки був транспортний засіб. Дзеркало відремонтував самостійно. Після того як повідомив працівників поліції про ДТП, ніхто не звертався до нього, складених матеріалів справи не бачив, чи є пошкодження на транспортному засобі Volkswagen Passat не знає, оскільки взагалі не бачив його. Не впевнений, що протокол про адміністративне правопорушення складено на водія, який вчинив ДТП з його транспортним засобом.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Відповідно до ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, тягар доказування на предмет доведеності достатності доказів винуватості ОСОБА_1 , у скоєні інкримінованого адміністративного правопорушення, покладено на особу, що складала протокол про адміністративне правопорушення, тобто поліцейського.
Суд зазначає, що згідно з положеннями частини 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти росії" ("Malafeyeva v russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та "Карелін проти росії" ("Karelin v. russia" заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах "Кобець проти України" від 14.02.2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08.02.2001 року, "Леванте проти Латвії" від 07.11.2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Згідно із ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, ця норма за своєю властивістю є бланкетною, тобто з метою її застосування та врегулювання суспільних відносин, виникає необхідність звернення до нормативно-правових актів, які детально регламентують зазначені правила.
Обов`язки водіїв та пішоходів, а також технічні вимоги до транспортних засобів регулюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (з подальшими змінами та доповненнями).
Відповідно до Правил дорожнього руху, дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати швидку медичну допомогу, а якщо це неможливо, звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г", відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також стан транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Диспозиція ст. 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Пунктом 2.10 а) Правил дорожнього руху передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо - транспортної пригоди особами, до якої вони причетні (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.
За змістом диспозиції вказаної норми, передбачене нею адміністративне правопорушення може бути вчинено лише умисно, оскільки особа яка його вчиняє, усвідомлює протиправний характер своєї дії, передбачає її шкідливі наслідки і бажає їх або свідомо допускає настання цих наслідків.
У відповідності до пункту 2.10 а) ПДР, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до п. 1.10. ПДР залишення місця дорожньо-транспортної пригоди — дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу;
Суд зазначає, що наявність у матеріалах справи протоколів про адміністративне правопорушення сама по собі не доводить вини особи. Протокол є процесуальним документом, у якому фіксується версія події, викладена уповноваженою особою, однак обставини, зазначені у ньому, підлягають перевірці судом на підставі всієї сукупності доказів. 
У даному випадку версії, викладені у протоколах, про наїзд транспортного засобу Volkswagen Passat під керуванням водія ОСОБА_1 на транспортний засіб Chevrolet під керуванням водія ОСОБА_2 , а також залишення місця дорожньо-транспортної пригоди водієм ОСОБА_1 , не знайшли належного підтвердження під час судового розгляду.
Зі змісту протоколу серії ЕПР1 №647570 від 22.04.2026 року вбачається, що працівником поліції зазначено про порушення ОСОБА_1 пункту 13.1 Правил дорожнього руху. 
Водночас у протоколі фактично наведено загальне формулювання про неуважність водія, неврахування дорожньої обстановки та недотримання бокового інтервалу, однак не конкретизовано, які саме фактичні дії ОСОБА_1 свідчили про порушення ПДР.
Крім того, зазначенні в протоколі порушення як от «був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою» взагалі не кваліфіковані як порушення.
Протокол також не містить достатніх фактичних даних, які б дозволяли встановити механізм ДТП, конкретну зміну напрямку руху, швидкість руху, характер перешкоди, можливість її своєчасного виявлення водієм, а також конкретні дії, які водій повинен був і міг вчинити для уникнення наїзду.
Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 р. за № 28/32999, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.
Відповідно до правил, визначених пунктом 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.
Також у протоколах серії ЕПР1 №647577 від 22.04.2026 року та серії ЕПР1 №647570 від 22.04.2026 року зазначений номер нагрудного відеореєстратора працівників поліції, а саме БК475255, однак відеозаписи з нього у матеріалах справи відсутні. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити обставини, які могли бути зафіксовані технічними засобами, зокрема факт перебування водія ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, його пояснення на місці події, обстановку після ДТП, дії, здійсненні на пошук водія, який залишив місце ДТП та дії працівників поліції при оформленні матеріалів та складанні протоколу.
Розділом ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» зазначені Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.1 у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти: 1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП; 2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів; 3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; 4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; 5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; 6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; 7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; 8) ширина тротуарів, узбіччя; 9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; 10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; 11) розташування дорожньої розмітки; 12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; 13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.
В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.
На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: 1) марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; 2) номерний знак транспортного засобу; 3) власник (співвласник) транспортного засобу; 4) серія та номер полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обов`язковою; 5) перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; 6) вид пригоди; 7) кількість учасників ДТП; 8) порушення пункту Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; 9) результати огляду на стан сп`яніння (у випадку його проведення); 10) тип транспортного засобу.
Зазначена інформація підтверджується підписами водіїв транспортних засобів.
Схема місця ДТП від 22.04.2026 року відображає розташування транспортного засобу Chevrolet, електроопору та розмітку, яка наявна на дорожньому покритті. Однак сама по собі не встановлює чи був взагалі інший транспортний засіб, хто саме керував транспортним засобом, яким був механізм руху автомобіля та чи перебували дії конкретної особи у причинному зв`язку з пошкодженням транспортного засобу. Тому не доводить факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 та не підтверджує порушення ним конкретних вимог Правил дорожнього руху.
Фото з місця події також не можуть бути покладені в основу висновку про винуватість ОСОБА_1 , оскільки вони не містять достатніх даних, які б дозволяли беззаперечно встановити дату, час, зв`язок з конкретною подією, особу водія та причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 і пошкодженням транспортного засобу Chevrolet. 
Крім того, на фото зображено лише транспортний засіб Chevrolet. Жодних фото транспортного засобу Volkswagen Passat, а також будь-яких пошкоджень вказаного транспортного засобу, до матеріалів справи не долучено.
Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов`язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.
Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.
При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.
Разом з тим, працівниками поліції не надано доказів того, чи проводився взагалі огляд транспортних засобів на предмет наявності пошкоджень, які б могли утворитися внаслідок ДТП, чи проводився огляд саме транспортного засобу Volkswagen Passat, яким керував ОСОБА_1 .
Працівниками поліції також не надані суду будь-які відомості про вжиті ними заходи до розшуку водія ОСОБА_1 та його автомобіля.
Довідка інспектора відділення адміністративної практики не може бути доказом підтвердження порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , оскільки лише надає інформацію про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_3 .
Сторона захисту вказує на сумніви щодо тексту письмових пояснень ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що може покладати в основу своїх висновків пояснення особи, надані безпосередньо під час судового розгляду, у виняткових випадках письмові пояснення є належними та допустимими,у сукупності з іншими доказами, за умови наявності доказів, які підтверджують їх походження, добровільність надання та достовірність викладених у них відомостей. У даному випадку сторона захисту від імені ОСОБА_1 заперечує факт надання ним таких письмових пояснень, а матеріали справи не містять інших доказів, які б підтверджували, що ці пояснення були складені саме ОСОБА_1 добровільно та з усвідомленням їх змісту. З урахуванням того, що до матеріалів справи не додано відеозаписів з бодікамер працівників поліції, суд позбавлений можливості перевірити обставини, які могли бути зафіксовані технічними засобами, зокрема факт надання пояснень ОСОБА_1 на місці події, дії, спрямовані на розшук останнього та дії працівників поліції при оформленні матеріалів і складанні протоколу відносно ОСОБА_1 .
Таким чином, частина наявних у справі матеріалів, зокрема письмові пояснення від імені ОСОБА_1 , не можуть бути використані як допустимий та достовірний доказ вини особи, а інші матеріали, як протоколи про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП та фото з місця події транспортного засобу Chevrolet не доводять у своїй сукупності фактичних обставин, необхідних для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП.
Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чіткими та узгодженими між собою, тобто такими, що не залишають місця сумнівам. У цій справі такі докази відсутні.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються, зокрема, на принципі презумпції невинуватості. Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на орган, який склав адміністративні матеріали, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення є відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. Провадження у такій справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що матеріали справи не містять достатніх, належних і допустимих доказів, які б підтверджували подію адміністративного правопорушення саме за обставин, зазначених у протоколах, а також наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 122-4, 247, 280, 283, 284 КУпАП, –

ПОСТАНОВИЛА:
Об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №210/2845/26, провадження №3/210/740/26 за ст.124 КУпАП, та справа №210/2843/26, провадження №3/210/739/26 за ст.122-4 КУпАП у одне провадження та присвоїти єдиний номер №210/2845/26, провадження №3/210/740/26.
Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу – особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: О. В. Чайкіна