РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
30 червня 2026 р.  Справа № 120/14029/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Пирогова, 135А, м. Вінниця, 21100)
до: Комунального закладу "Брацлавська публічна бібліотека" Брацлавської селищної ради (вул. Шкільна, 4, смт. Брацлав, Вінницька обл., 22870)
про: стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (далі - позивач) з адміністративним позовом до Комунального закладу "Брацлавська публічна бібліотека" Брацлавської селищної ради (далі - відповідач) про стягнення з відповідача адміністративно-господарської санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в загальній сумі 57 282, 57 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем у 2024 році не забезпечено встановленого нормативу одного робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю у зв`язку з чим він мав сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 54 219 грн 14 коп. Водночас відповідачем зазначена сума у встановлені строки не сплачена, що зумовило нарахування пені в розмірі 3 063 грн 43 коп. З метою стягнення з відповідача вказаних сум, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 13.10.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
21.10.2025 за вх.№66447/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач зазначає, що є бюджетною установою, яка повністю фінансується виключно за рахунок коштів місцевого бюджету, не здійснює підприємницької діяльності та не отримує прибутків. Відповідач наголошує, що згідно з приписами Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та офіційними роз`ясненнями Мінпраці, вимоги щодо сплати адміністративно-господарських санкцій не поширюються на установи, які повністю утримуються за рахунок державного або місцевих бюджетів. Відповідач вказує, що позивач міг хибно класифікувати установу через технічну помилку податкового органу, який при первинній реєстрації помилково присвоїв бібліотеці код ознаки неприбутковості «інші юридичні особи» (0048) замість «бюджетні установи» (0031). Відповідач наголошує, що ця ситуація стала наслідком дій третьої особи, а сам заклад діяв добросовісно і негайно виправив помилку в органах ДПС, щойно дізнався про позов. Окрім цього, як зазначає відповідач, у закладу не було ані обов`язку, ані об`єктивної можливості виконати квоту у 2024 році. Штатний розпис та кошторис установи затверджуються селищним головою, і впродовж року нові посади не створювалися, розширення штату не відбувалося, а вакантні посади були взагалі відсутні. Адміністрація бібліотеки не має повноважень самостійно змінювати штат чи збільшувати фінансування, тому відсутність працевлаштованих осіб з інвалідністю є наслідком організаційно-фінансових обмежень, а не бездіяльності керівництва. Відтак, з огляду на наведене, відповідач вважає заявлені позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
23.10.2025 за вх.№66825/26 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на безпідставність доводів відповідача, оскільки єдиною умовою для звільнення від сплати санкцій є повне утримання установи з бюджету, що підтверджується виключно внесенням до Реєстру неприбуткових організацій за кодом 0031 («бюджетні установи»). Зазначений код присвоєно відповідачеві лише 09.10.2025, тоді як санкції нараховані за невиконання нормативу у 2024 році. Оскільки дата присвоєння ознаки неприбутковості визначає початок її дії, а відповідач не надав належних доказів статусу бюджетної установи впродовж 2024 року, то наведене виключає право на пільгу та підтверджує обґрунтованість позовних вимог.
27.10.2025 за вх.№67698/25 відповідачем до суду подано заперечення на відповідь на відзив. Так відповідач наголошує, що власні надходження є лише додатковою можливістю, яка жодним чином не змінює правового статусу установи, тоді як фактично заклад утримується виключно за рахунок місцевого бюджету і не має жодних сторонніх доходів чи прибутків. Відповідач зазначає, що реальний юридичний статус закладу, згідно з п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України, визначається фактом його створення органом місцевого самоврядування та повним бюджетним утриманням, а не технічними реєстраційними діями ДПС, на які установа не могла вплинути. Помилкове присвоєння коду « 0048» при первинній реєстрації у 2018 році було оперативно усунуто закладом одразу після отримання позову. Фактичне і безперервне фінансування бібліотеки виключно з бюджету з моменту її створення і протягом усього 2024 року підтверджується належними доказами: рішеннями селищної ради, Статутом, кошторисом, штатним розписом, а також офіційною довідкою Державної казначейської служби та листом фінансового відділу, які позивач безпідставно проігнорував. Відтак, оскільки установа повністю утримується за рахунок публічних коштів, на неї поширюються гарантії ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», що повністю звільняє її від сплати адміністративно-господарських санкцій.
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Відповідач перебуває на обліку у Вінницькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів.
Позивачем проведено аналіз діяльності відповідача відповідно до вимог Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21 березня 1991 року № 875-XII.
Згідно з інформацією, зазначеною в розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, середньооблікова чисельність штатних працівників у відповідача за 2024 рік складає 13 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 1 особа.
Відповідно до листа Вінницького обласного центру зайнятості від 21.05.2025 №4.2-1/1610-25 відповідачем протягом 2024 року не подавались звіти за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» для осіб з інвалідністю, які не досягли пенсійного віку.
Позивач вважає, що відповідач не виконав нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості одного робочого місця, і, як наслідок, повинен сплатити санкції в сумі 54 219, 14 грн.
Водночас, за порушення термінів сплати вищезазначених санкцій відповідач зобов`язаний сплатити пеню у сумі 3 063, 43 грн, яка розрахована починаючи з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій по день звернення до суду з цим позовом.
З метою стягнення з відповідача сум адміністративно-господарських санкцій та пені позивач звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. 
Правові засади соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, що гарантують їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, визначаються Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 року (далі – Закон №875-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 17 Закону №875-ХІІ, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом. 
Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Норми ст. 18 Закону №875-ХІІ встановлюють обов`язок для підприємства, установи, організації, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із ст. 18-1 вказаного Закону особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК або рекомендації у сфері зайнятості та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК або рекомендації у сфері зайнятості, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
Ч. 1, 2, 4, 6, 11 ст. 19 Закону №875-ХІІ передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про працевлаштованих осіб з інвалідністю;
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація про працевлаштованих осіб з інвалідністю використовується в Централізованому банку даних з проблем інвалідності для визначення в автоматичному режимі осіб з інвалідністю, які можуть бути працевлаштовані.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Ст. 20 №875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Суд зауважує, що передбачена ч. 1 ст. 20 Закону №875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку сплатити адміністративно-господарські санкції на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або в разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 18 Закону, а саме, не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю, або в разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 17, ч. 2, 3, 5 ст. 19 Закону, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.
Ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Ч. 2 вказаної статті передбачено, що види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у ч. 1 ст. 239 Господарського кодексу України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.
Водночас, суд зауважує, що Закон №875-ХІІ виключає застосування відповідних санкції до підприємств, установ і організацій, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Судом встановлено, що відповідно рішенням №214 від 27.06.2018 12 сесії 7 скликання Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області створено Брацлавську публічну бібліотеку з філіями в селі Грабовець та Монастирське.
Рішення Брацлавської селищної ради Немирівського району Вінницької області №799 від 19.10.201 затверджено Статут Комунального закладу «Брацлавська публічна бібліотека» Брацлавської селищної ради (нова редакція).
Згідно з п. 1.9 розділу І Статуту Брацлавська публічна бібліотека є бюджетною неприбутковою організацією.
На підставі рішення №1802144600030 від 30.10.2018 заклад внесено до Реєстру неприбуткових установ та організацій, дата присвоєння неприбутковості – 16.10.2018, ознака неприбутковості – « 0048» інші юридичні особи, діяльність яких відповідає вимогам, встановленим п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України.
Рішенням №2502224600038 від 09.10.2025 визначено ознаку неприбутковості – « 0031» бюджетні установи.
Відповідно до довідки Управління Державної казначейської служби України у Немирівському районні Вінницької області №03-61-06/1437 від 09.10.2025 КЗ «Брацлавська публічна бібліотека» Брацлавської селищної ради є бюджетною установою та фінансується виключно за рахунок бюджетних коштів (з моменту утворення до теперішнього часу).
За змістом ст. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України не є платниками податку неприбуткові підприємства, установи та організації у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
Неприбутковим підприємством, установою та організацією для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: 
утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; 
установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників у розумінні Цивільного кодексу України), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту; 
установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону (для недержавних пенсійних фондів), або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об`єднання та асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, та житлово- будівельні кооперативи; 
внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.
Положення абзаців третього і четвертого цього підпункту щодо вимог наявності установчих документів не поширюються на бюджетні установи.
Зареєстровані установи та організації (новостворені), які подали в установленому порядку документи для внесення до Реєстру неприбуткових установ та організацій під час або протягом 10 днів з дня державної реєстрації створення юридичної особи та які за результатами розгляду цих документів внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій, для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств вважаються неприбутковими організаціями з дня державної реєстрації створення юридичної особи. 
Установи та організації, які під час або протягом 10 днів з дня державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу подали документи про внесення до Реєстру неприбуткових установ та організацій і за результатами розгляду цих документів внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій, для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств вважаються неприбутковими організаціями з дня державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу.
Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що Комунальний заклад «Брацлавська публічна бібліотека» у спірному 2024 році повністю утримувався за рахунок коштів місцевого бюджету та відповідав усім законодавчим критеріям бюджетної неприбуткової організації, суд доходить висновку, що дана установа в повній мірі підпадає під дію імперативного виключення, передбаченого ст. 20 Закону № 875-ХІІ. 
Застосування адміністративно-господарських санкцій до закладу, який є неприбутковим і фінансується виключно з місцевого бюджету, нівелювало б саму правову природу таких санкцій як заходу впливу на суб`єктів господарювання. 
З огляду на повну відсутність у діях відповідача складу господарського правопорушення, а також беручи до уваги його особливий статус неприбуткової організації та єдине джерело фінансування за рахунок коштів місцевого бюджету, правові підстави для нарахування та стягнення заявлених адміністративно-господарських санкцій та пені за 2024 рік відсутні. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 139, 242, 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Комунального закладу "Брацлавська публічна бібліотека" Брацлавської селищної ради про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Пирогова, 135А, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ 13308892)

Відповідач: Комунальний заклад "Брацлавська публічна бібліотека" Брацлавської селищної ради (вул. Шкільна, 4, смт. Брацлав, Вінницька обл., 22870, код ЄДРПОУ 42553991)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 30.06.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна