Справа № 405/702/22
Провадження №2/405/118/22

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Гаврилюк Ю.В., Нетесі С.М., Дризі Є.В.
за участю учасників справи:
представника позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» - Мосієнко Т.В.
та представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу №405/702/22 за позовом ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРО-КІРОВОГРАД» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОКВП “Дніпро - Кіровоград” звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Родрігес- ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про солідарне стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що ОКВП “Дніпро - Кіровоград” відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та відповідачем виникли фактичні договірні відносини щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення, за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, станом на 01 січня 2022 року заборгованість відповідача перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за період з 01.08.2018 року по 31.12.2021 року включно становить 95 448 грн. 61 коп., за яку (послугу) відповідачем сплачено не було. 
З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст. 162 ЖК України, позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Родрігес- ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в солідарному порядку заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 95 448 грн. 61 коп., а також в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних, що становить 4610 грн. 79 коп., індекс інфляції, що становить 20889 грн. 91 коп., які розраховані відповідно до розміру заборгованості, а всього 120 949 грн. 34 коп. 
Крім того, 23 лютого 2022 року позивачем ОКВП “Дніпро - Кіровоград” в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України подана заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 борг за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 40 885, 52 грн. за період з 01.10.2020 року по 31.12.2021 року, та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 850, 22 грн. та індекс інфляції, що становить 6 267,41 грн., а всього 48 003, 15 грн.

Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом в судове засідання учасників справи. Надавно учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

При цьому, відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.02.2022 року, зареєстровано в реєстрі за №106, діє представник ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 18 серпня 2022 року за вх. № 14970, за яким вимоги, викладені в позовній заяві, не визнали повністю, просили відмовити позивачу в їх задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що поданий позивачем позов про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів не є належним чином обгрунтованим, не зазначено зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, не надано до позовної заяви доказів, які мають підтвердити обставини, на яких грунтуються позовні вимоги саме до солідарного стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водозабезпечення з п`ятьох відповідачів. 
Крім того, зазначили, що позивачем не надано доказів на підтвердження об`єму спожитої води за адресою:  АДРЕСА_1 , за якою вони фактично не проживають та відповідно послугами водопостачання та водозабезпечення не користуються, про що позивачу достеменно відомо, оскільки він вже неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. 
Окрім того, зазначили, що позивачем не враховано, що вони (відповідачі) щомісячно несуть витрати на оплату житлово-комунальних послуг, в т.ч., послуг водопостачання за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , за особовими рахунками, відкритими лише на одну особу, за показниками приладу обліку, і де вони фактичноі проживають без реєстрації, у відповідності до щомісячного використання та дійсного проживання, між тим, позивачем не було враховано, що фактичне споживання води за вказаними адресами обліковується за показниками приладу обліку.
Також, у власності відповідача ОСОБА_5 з 30.10.2020 року перебуває житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 і на неї, як споживача послуг за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 та нарахування за спожиту послуг водопостачання здійснюється за показниками приладу обліку, який встановлений за вказаною адресою.
Вказали, що відповідно до чинного законодавства України встановлення загальних засобів обліку води (комерційних вузлів обліку) у будинку, де налічується більше двох абонентів є обов`язковим та їх показники будуть враховуватися при розрахунку нарахувань за спожиті послуги водопостачання. 
Зазначили, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою, за якою рахується заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення: АДРЕСА_1 , відкритий на ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартира не приватизована, та відповідно нарахована позивачем заборгованість не успадковується.
Окрім того, зазначили, що в квартирі АДРЕСА_5 постійно проживав і проживає ОСОБА_9 , на якого і мав би бути переведений особовий рахунок № НОМЕР_1 та запропоновано позивачем встановлення за вказаною адресою приладу обліку.
Вказали, що встановлення належності відповідачів та обгрунтування заявлених вимог позивача ОКВП "Дніпро-Кіровоград" відноситься до компетенції суду.

Позивачем ОКВП “Дніпро - Кіровоград” подано відповідь на відзив на позовну заяву, зареєстрована судом 19.08.2022 року за вх. № 15158, за змістом якої позивач не погоджується з доводами відповідачів, викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки нарахування за спожиті послуги здійснювались за нормами споживання відповідно до кількості споживачів, згідно наданої споживачем до абонентного відділу довідки про склад сім`ї, виданою КП «ЖЕО №2 КМР» від 01.12.2015 року та згідно відомостей витягу з реєстру мешканців міста Кропивницький, за відсутності засобу обліку води. 
При цьому, відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» №2918-III від 10.01.2002 року, п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) засобів обліку води плата за послуги справляється згідно з установленими нормами споживання на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
Відповідно до п. 11, 17, 21 Правил, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, плата за послуги нараховується згідно з показаннями засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання відповідно до кількості осіб, проживаючих за вказаною адресою.
У відзиві на позовну заяву відповідачі вказують на те, що вони фактично за вказаною адресою: АДРЕСА_1 не проживали, втім на виконання вимог ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вони зобов`язані були письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування. Враховуючи положення даної статті, єдиним доказом не проживання відповідачів є довідка зняття з реєстрації за вказаною вище адресою та реєстрації за іншою адресою. Однак, вказаної довідки відповідачі не надали ні позивачу, ні до суду.
Також, в порушення вимог Правил та типового договору з довідками та заявами про зміну складу сім`ї, місця проживання або чисельності зареєстрованих осіб за вказаною адресою до позивача жоден із споживачів не звертався, а також не звертався з заявою про опломбування запірних вентилів у квартирі. Про існуючий борг за надані послуги водопостачання та водовідведення відповідачам було відомо. 
Водночас, по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_2 обліковується одна особа ОСОБА_2 , на яку відкрито особовий рахунок, та за адресою: АДРЕСА_3 також обліковується одна особа ОСОБА_10 .
Таким чином, позивач здійснював нарахування за надані послуги відповідно до наявної інформації та в межах норм чинного законодавства.
Враховуючи викладене, просив позовну заяву до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

Відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 23.02.2022 року, зареєстровано в реєстрі за №106, діє представник ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подано заперечення на відповідь на відзив, зареєстровані судом 15 листопада 2022 року за вх.№ 22496, за якими зазначили, що позивач ОКВП « Дніпро-Кіровоград в обґрунтування позовних вимог надає розрахунок заборгованості, починаючи з 2018 року, який заснований на нормах водоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 , за кількістю 9-ти осіб включно з неповнолітніми дітьми та головним квартиронаймачем пенсіонером ОСОБА_8 , на якого відкритий особовий рахунок за № НОМЕР_1 та безпідставно стверджує про наявність у нього права нарахування та стягнення плати за послуги водопостачання та водовідведення за відсутності приладу обліку, виходячи з норми споживання на 9-х осіб. Зазначений підхід призвів до завищення об`ємів споживання до 69,300 куб. м на місяць, а у річному вимірі це становить надмірний та очевидно недостовірний об`єм в розмірі 831,61 куб. м води та 831,61 куб. м стоків (що еквівалентно 831 610 літрам), який фактично не міг бути спожитий у даному житловому приміщенні.
Таким чином, нарахування плати за водопостачання за відсутності приладів обліку фактично дозволяє підприємству водопровідно-каналізаційного господарства перекладати власні технологічні втрати та витрати, зумовлені зношеністю мереж і витоками, на споживачів. Така, позиція позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» свідчить про відсутність стимулів для збереження водних ресурсів та модернізації інфраструктури. Натомість саме встановлення індивідуального приладу обліку мало б забезпечити точний обрахунок фактично спожитої води, що безпосередньо спонукає до контролю за водокористуванням та раціонального використання ресурсів.
При цьому, відповідно до чинного законодавства України, встановлення будинкових засобів обліку води (комерційних вузлів обліку) у будинках, де налічується більше двох абонентів є обов`язковим, а її показники мають бути враховані при розрахунку нарахувань за спожиті послуги водопостачання. За технічною характеристикою будинок АДРЕСА_6 є двоповерховою будівлею та проектування внутрішньобудинкової системи водопостачання передбачає підключення до централізованої міської водопровідної мережі, що забезпечує подачу води до кожного окремого споживача цього будинку. 
Згідно із пунктом 6 частини першої статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.
Крім того, в приватне помешкання за АДРЕСА_2 , в якому проживають без реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , водопостачання здійснюється на договірних умовах та обліковується обліковим приладом (водолічильником), аналогічно, в приватне помешкання АДРЕСА_3 , в якому проживають без реєстрації ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 водопостачання здійснюється на договірних умовах та обліковується обліковим приладом (водолічильником).
Таким чином, вважають неправомірною позицію позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» щодо стягнення плати за завищеними об`ємами води, нарахованими за відсутності приладу обліку, оскільки такі нарахування здійснені на осіб, які фактично не проживали у квартирі АДРЕСА_5 , та факт їхньої відсутності та проживання за іншими адресами повністю підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, довідками квартальних комітетів за місцем їх фактичного перебування.

Під час судового розгляду справи по суті, ухвалою суду від 01 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про залучення до участі в цивільній справі №405/702/22 за позовом ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРО-КІРОВОГРАД» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення в якості співвідповідача ОСОБА_9 .

Представник позивача ОКВП «ДНІПРО-КІРОВОГРАД» ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 боргу за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 40 885, 52 грн. за період з 01.10.2020 року по 31.12.2021 року, та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 850, 22 грн. та індекс інфляції, що становить 6 267,41 грн., а всього 48 003, 15 грн. підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, а також у відповіді на відзив, просила позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись при цьому на обґрунтування позиції відповідача, яка викладена у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.
Відповідачі  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, судом повідомлялися належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі, при цьому, позицію щодо поданого позивачем ОКВП "Дніпро-Кіровоград" позову про солідарне стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення виклали у поданому до суду відзиві на позовну заяву, за яким позов не визнали та просили відмовити позивачу в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОКВП "Дніпро-Кіровоград" Мосієнко Т.В., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, на підставі чого суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники спарави мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України).
При цьому, за змістом ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, та звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач ОКВП "Дніпро-Кіровоград" просив стягнути з відповідачів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в солідарному порядку борг за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 40 885, 52 грн. за період з 01.10.2020 року по 31.12.2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 850, 22 грн. та індекс інфляції, що становить 6 267,41 грн., а всього 48 003, 15 грн., посилаючись як на підстави заявленого позову, що шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та видачею абонентської книжки відповідач вступив у фактичні договірні відносини з позивачем, та позивачем за вказаною адресою та за вказаний період було надано послуги з водопостачання та водозабезпечення, за які відповідачем сплачено не було.
В свою чергу, заперечуючи щодо заявлених позивачем позовних вимог, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили щодо необгрунтованості та недоведеності позовних вимог до кожного з відповідачів; не споживання ними послуг водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з їх фактичним місцем проживання за іншими адресами, за якими і споживаються відповідні послуги; відкриттям особового рахунку № НОМЕР_1 , за яким існує заборгованість на споживача ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та оскільки квартира не приватизована, то відповідно нарахована позивачем заборгованість не успадковується; та фактичного постійного проживання за вказаною адресою ОСОБА_9 , однак до якого вимоги про стягнення заборгованості за послуги водолпостачання та водозабезпечення не пред`явлено.

Відповідно до ст. ст.319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів).
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.
З аналізу наведених вимог закону вбачається, що обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на їх споживача, який є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою.

Судом встановлено та не заперечувалося учасниками справи, що позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення, починаючи з 01 квітня 2012 року, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
У поданій до суду позовній заяві позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зазначив, що відповідач, (однак який саме, - не встановлено, враховуючи, що позов пред`явлено до п`ятьох відповідачів), є споживачем послуг, які надає позивач за адресою: АДРЕСА_1 , проте ухиляється від сплати наявної заборгованості.
В якості доказів, того, що відповідач є споживачем послуг за вищевказаною адресою позивачем долучено довідку про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком № НОМЕР_1 , де платниками послуг вказано: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , при цьому, відповідач ОСОБА_5 не значиться в зазначеному переліку платників послуги.
Крім того, відповідно до наданого позивачем до позовної заяви в якості доказу Витягу з реєстру мешканців міста Кропивницького, який сформовано 27.01.2022 року, за вказаною адресою: АДРЕСА_1 значиться зареєстроване місце наступних фізичних осіб: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 11.04.1986; дата зняття з реєстрації: 19.03.2021; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 13.03.1991; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації 17.02.2001; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації 15.08.2001; Родрігес – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата реєстрації 15.08.2001; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дата реєстрації 03.01.2003; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата реєстрації 14.09.2006; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дата реєстрації 19.03.2008; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дата реєстрації 04.09.2008.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» зазначив, що саме відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не виконують взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати за отримані ними послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230467736 від 30.10.2020 року, підтверджується, що власником об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 є ОСОБА_14 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Драною І.В. 30.10.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2121.
Крім того, відповідно до довідок квартального комітету № 7 Фортечного району м.Кропивницького від 15 травня 2020 року № 66 та від 06 липня 2021 року № 54, за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 з 2015 року проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Крім того, за вказаною адресою проживав також і ОСОБА_8 .
При цьому, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 25 лютого 2021 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №666, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Окрім того, відповідно до довідки квартального комітету № 2 Фортечного району м.Кропивницький від 12 травня 2020 року № 770, виданої ОСОБА_15 , про те, що ОСОБА_16 з 2015 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації із своїми дітьми: ОСОБА_17 (син ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_18 (дочка ІНФОРМАЦІЯ_8 ), ОСОБА_19 (дочка ІНФОРМАЦІЯ_10 ). 

Таким чином, судом відзначається, що в матеріалах справи на підставі ст.ст.76, 77, 79 ЦПК України, відсутні належні, достовірні та достатні докази того, що відповідачі є або були власниками (співвласниками) квартири за адресою: АДРЕСА_1 та/або користувалися нею, фактично проживали за вказаною адресою та отримували житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водозабезпечення у період, за який позивач просить стягнути заборгованість, тобто, що відповідачі були споживачами таких послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Посилання позивача на те, що відповідачі постійно проживають за вказаною адресою та користуються послугами централізованого водопостачання та водовідведення та несуть солідарну відповідальність за надані послуги, суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не підтверджуються матеріалами справи та наданими позивачем доказами на підтвердження позовних вимог самим позивачем, що є його процесуальним обов`язком, і більш того, суд зауважує, що заявлені позивачем позовні вимоги не обгрунтовано в позові, з яким позивач звернувся до суду, викладенням фактичних обставин, і, зокрема, хто саме з відповідачів вступив у фактичні договірні відносини з позивачем, за ким саме з відповідачів існує заборгованість, не обгрунтовано також стягнення в солідарному порядку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з відповідачів, та розрахунок заборгованості, виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг.

При цьому, судом також встановлено і відповідачами не заперечувалося, що фактично послугами водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 користувався і користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який, в свою чергу, не залучений позивачем до участі у справі як відповідач.
Суд зауважує, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, в той час як встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Належним відповідачем має бути така особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право або інтереси позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.
Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
При цьому, судом відзначається, що в даній справі позивачем ОКВП «Дніпро-Кіровоград» клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_9 було подане після початку першого судового засідання та більш того, під час розгляду справи по суті, тобто після спливу строків, передбачених ч.1 ст.51 ЦПК України, а також не було надано належних та об`єктивних доказів про те, що позивач не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про залучення ОСОБА_9 як співвідповідача до участі в зазначеній цивільній справі судом було відмовлено за ухвалою суду від 01 березня 2023 року.
За загальним правилом, відмова в задоволенні позову з підстав неналежного суб`єктного складу, не перешкоджає повторному зверненню до суду із позовом до належних відповідачів.
З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, поданих сторонами по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приймаючи до уваги, що висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників справи, суд приходить до висновку про відмову позивачу ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в задоволенні позову.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Крім того, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат, судом відзначається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові, - на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого та приймаючи до уваги, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі, що складаються з судового збору, слід залишити по фактично понесеним позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В :

Позов ОБЛАСНОГО КОМУНАЛЬНОГО ВИРОБНИЧОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРО-КІРОВОГРАД» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2020 року по 31 грудня 2021 року за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 40 885, 52 грн., та в порядку ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 850, 22 грн. та індексу інфляції, що становить 6 267,41 грн., а всього 48 003, 15 грн., - залишити без задоволення.
Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем ОКВП «ДНІПРО-КІРОВОГРАД». 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського 
районного суду 
м.Кіровограда Лілія Андріївна Іванова