ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/5365/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 року (головуючий суддя Турлакова Н.В.) 
в адміністративній справі №160/5365/26 за позовом Військової академії (м. Одеса) до відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Військова академія м.Одеса, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" з позовом до відповідача ОСОБА_1 , просив суд:
- стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 146 868,05 грн. 
Згідно пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 року позов Військової академії м.Одеса до відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі - повернуто позивачу.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що доказів направлення відповідачу повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у розмірі 146868,05 грн., матеріали позову не містять. Таким чином, позивачем не було витримано визначений законом строк для досудового врегулювання спору.
Не погодився з зазначеною ухвалою суду першої інстанції від 20.01.2026 року позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати ухвалу про повернення позову. Посилається на те, що відповідач, ОСОБА_1 , надала згоду з розрахунком та зобов`язалася сплатити суму заборгованості на рахунок Військової академії (м. Одеса) протягом року, що підтверджується її особистим підписом.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Згідно пункту 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (Порядок № 964), цей Порядок №964 визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Пунктом 3 Порядку № 964 визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних із: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг. 
Порядок розрахунку витрат встановлюється Міноборони та центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані заклади фахової передвищої військової освіти, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти.
Згідно пункту 6 Порядку № 964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
В силу пункту 1 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 29.07.2024, укладеного між Міністерством оборони України та ОСОБА_3 , курсант зобов`язується відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Отже, право на звернення до суду за відшкодуванням витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, виникає у позивача лише у випадку відмови такої особи добровільно відшкодувати витрати.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 23.08.2021 в справі №520/11540/19 та від 30.08.2022 в справі №480/8200/20.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах встановлено обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору, з дотриманням якого пов`язано право відшкодування витрат в судовому порядку.
Тобто, саме з відмовою відповідача у добровільному порядку відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу до суду із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку з наступного дня після спливу визначеного строку.
При цьому, повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати позивачу витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів має бути видане особі під підпис або надіслане особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації.
Інших способів вручення повідомлення про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі, Порядком №261 не визначено.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виникнення у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах, безпосередньо пов`язано з відмовою особи добровільно відшкодувати такі витрати протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення, врученого відповідачу у визначений Порядком № 261 спосіб.
Натомість, матеріалами адміністративного позову підтверджується, що позивачем не надано доказів направлення відповідачу вищевказаного повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі, в установленому законом порядку.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що згідно з наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 06.02.2025 року № 12-РС у відповідності до абзацу другого пункту 3.1, абзацу сьомого пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року №490, солдата ОСОБА_4 , курсанта 341 навчальної групи першого навчального курсу факультету підготовки спеціалістів тилового забезпечення Військової академії (м. Одеса) спеціальності підготовки "Забезпечення військ (сил)" спеціалізації "Продовольче забезпечення військ (сил)", "06" лютого 2025 року ВІДРАХУВАТИ з числа курсантів Військової академії (м. Одеса) "ЧЕРЕЗ НЕБАЖАННЯ ПРОДОВЖУВАТИ НАВЧАННЯ". 
Згідно частини 13 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, пункту 2.14 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, "06" лютого 2025 року РОЗІРВАТИ контракт про проходження військової служби (навчання) Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з солдатом ОСОБА_3 "У ЗВ`ЯЗКУ ІЗ СИСТЕМАТИЧНИМ НЕВИКОНАННЯМ УМОВ КОНТРАКТУ ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦЕМ".
Згідно довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 06.02.2025 №1/55/330, загальна сума витрат склала 173 388,76 грн., про що під підпис ознайолмено 06.02.2025 ОСОБА_1 . 
Також зазначено, про обов`язок сплатити суму заборгованості на рахунок Військової академії (м. Одеса) протягом року.
Згідно довідки щодо залишку заборгованості відрахованого курсанта від 27.02.2026 №6/21/117, станом на 19.02.2026 залишок заборгованості за навчання складає 146 868,05 грн.
Проте доказів направлення відповідачу повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у розмірі 146868,05 грн., матеріали позову не містять.
Отже, позивачем не було витримано визначений законом строк для досудового врегулювання спору.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.
Враховуючи те, що визначений законом строк для досудового врегулювання даного спору не сплив, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви і доданих до неї документів позивачу.
При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу ухвали суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для її скасування.
Керуючись ст. 169, 241-245, 250, 286, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової академії (м. Одеса) – залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко