ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	 	Справа № 914/1871/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Іванчук С.В., судді Міліціанов Р.В., Ржепецький В.О., за участю секретаря судового засідання Федак В., розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” б/н від 01.04.2026 (вх. №01-05/983/26 від 02.04.2026), на рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 року, (суддя Ділай У.І, повний текст рішення складено 13.03.2026), 
у справі №914/1871/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс”, м.Дніпро
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”, м.Львів
про: зобов`язання вчинити певні дії (повернути безпідставно набуте майно)
за зустрічною позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”, м.Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс”, м.Дніпро
про: стягнення заборгованості
За участю представників сторін:
від позивача (за первісним позовом): Репяхова Катерина Іванівна (в режимі відеоконференції)
від відповідача (за первісним позовом): Раб Маркіян Орестович ( в залі суду)
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
До Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” про зобов`язання ТзОВ “Вако Логістик 10” повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” як безпідставно набутий товар - лушпиння соняшникове гранульоване у кількості 22,635 тони.
Позов обґрунтовано тим, що між сторонами укладено договір-заявку №7-98 від 22.10.2024 перевезення товару. 25 жовтня 2024 року ТОВ “Вако Логістик 10” самостійно покинув місце розвантаження, яке визначено в договорі, мотивуючи це тим, що вантажоодержувач відмовився розвантажувати товар (лушпиння соняшникове гранульоване) та надав акт невідповідності товару відповідачу за первісним позовом. Зважаючи на вказане, ТОВ “Крона Імпульс Плюс” скерував ТОВ “Вако Логістик 10” на електронну пошту лист, за змістом якого перенаправив відповідача на інше місце вивантаження, а саме: Івано-Франківська область, смт. Делятин, вул. Авіаційна 1, ТзОВ “Теплоінвестсервіс”, що складає 120 км (з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно з попередніми домовленостями), що складає більше 6000 грн. У відповідь в телефонній розмові директор ТОВ “Вако Логістик 10” повідомив про відмову в здійсненні подальшого перевезення товару на нову адресу. За твердженням ТОВ “Крона Імпульс Плюс” відповідач за первісним позовом отриманий товар не повернув в місце завантаження і більше 8 місяців утримує його в невідомих умовах.
24.07.2025 до Господарського суду Львівської області у справі №914/1871/25 надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс” про стягнення 81135,87грн. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.07.2025 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” на підставі ч.6 ст.180 ГПК України повернуто заявнику.
Не погодившись із поверненням зустрічної позовної заяви відповідач за первісним позовом оскаржив ухвалу від 29.07.2025 до Західного апеляційного господарського суду. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.07.2025 у справі №914/1871/25 скасовано.
27.11.2025 матеріали справи повернуто до Господарського суду Львівської області.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, прийняв зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” (вх.№2547 від 25.07.2025) до спільного розгляду із первісним позовом в порядку загального позовного провадження.
16.01.2026 до Господарського суду Львівської області від ТзОВ “Вако Логістик 10” надійшла заява (вх. №224/26 від 16.01.2026) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути з ТОВ “Крона імпульс плюс” на користь ТзОВ “Вако Логістик 10” грошові кошти в загальній сумі 146251,87 грн. 
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ТОВ “Вако Логістик 10” (виконавець за договором-заявкою №7-98 від 22.10.2024 перевезення товару) не погоджувався на зміну маршруту та економічно невигідні умови доставки, запропоновані усно ТОВ “Крона Імпульс Плюс”. Через відмову вантажоодержувача прийняти неякісний товар та подальшу відмову ТОВ “Крона Імпульс Плюс” забрати вантаж, виконавець був змушений нести додаткові витрати на його зберігання. Таким чином виконавець вважав, що він мав повне законне право притримувати вантаж до моменту повної компенсації цих витрат та оплати наданих послуг. ТОВ “Вако Логістик 10” у зв`язку із тим, що інший пункт доставки погоджений між сторонами не був, переміститив транспортний засіб з вантажем на власну базу в с. Байківці, вул. Стуса, 11, про що було повідомлено замовника, а саме була вказана точна адреса зберігання вантажу, умови (під відеонаглядом), вартість зберігання, вартість зберігання (550,00 грн/1 біг-бег) та порядок його отримання (у робочий час за попередньою домовленістю). Виконавець неодноразово надавав замовнику час для вирішення проблеми, вимагаючи забрати вантаж, проте жодних дій ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не вживало (до відзиву долучено копії листів від 28.10.2024 та від 25.10.2024). У подальшому ТОВ “Вако Логістик 10” уклало договір відповідального зберігання з третьою особою - спеціалізованою логістичною компанією ТОВ “Транспортна компанія "САТ", приєднавшись до публічного договору шляхом підписання Заяви про приєднання №12-1183. На підставі цього договору, з 13 листопада 2024 року і дотепер, вантаж ТОВ “Крона Імпульс Плюс” знаходиться на відповідальному зберіганні у ТОВ “Транспортна компанія "САТ”. Виконавець щомісячно несе реальні фінансові витрати на оплату послуг зі зберігання чужого майна. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.01.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” про збільшення розміру позовних вимог.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” задоволено. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” як безпідставно набутий товар - лушпиння соняшникове гранульоване у кількості 22,635 тони. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” на користь Товариству з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” 3028,00 грн судового збору. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” 12000,00 грн боргу, 928,74грн інфляційних втрат, 235,63 грн 3 % річних та 218,07грн судового збору. У задоволенні решти вимог зустрічного позову – відмовлено.
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 року по справі №914/1871/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог за первісним позовом про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” як безпідставно набутий товар - лушпиння соняшникове гранульоване у кількості 22,635 тони та задовольнити в повному обсязі зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” 12000 грн боргу 928,74 грн інфляційних втрат, 235,63 грн 3% річних.
На думку скаржника, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неправильно встановлено обставини справи внаслідок неповного дослідження наявних в матеріалах справи доказів. 
Також скаржник зазначив, що він як перевізник негайно повідомив замовника – ТОВ “Крона Імпульс Плюс” про відмову ТзОВ “Вітагро Біо-Трейд” від отримання вантажу, а замовник запропонував перевізнику перевезти вантаж в с. Делятин, Івано-Франківської області за ціною 2500 грн. Перевізник не прийняв цю пропозицію, оскільки запропоновані умови були економічно невигідними, а інших вказівок щодо розпорядження вантажем ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не надало, прийняти свій вантаж назад відмовилось. У зв`язку з ухиленням ТзОВ “Крона Імпульс Плюс” забрати вантаж Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” передало вантаж на відповідальне зберігання у ТОВ “Транспортна компанія “САТ”, надалі для збереження вантажу замовника у зв`язку з пошкодженням складських приміщень ТОВ “Транспортна компанія “САТ”, 24.11.2025 вантаж було передано на зберігання ТОВ “БЕРТА-ЗАХІД”.
Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що він зберігає вантаж ТОВ “Крона Імпульс Плюс” без достатньої правової підстави та не повертає його замовникові, оскільки ним вживались заходи щодо повернення вантажу замовнику.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” вважає, що зберігає вантаж вимушено поза власною волею, виключно з метою схоронності майна, що завдає йому майнових збитків у зв`язку з збереженням чужого майна.
Скаржник вважає, що відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання з перевезення вантажу припинилось у зв`язку з належним виконанням. Якщо перевізник не одержав від вантажовідправника відомостей про зміну пункту призначення вантажу або незгоден з новими умовами доставки вантажу, він зобов`язаний повернути вантаж вантажовідправнику, а вартість перевезення вантажу при його поверненні сплачує замовник. У даній справі вантаж не повернуто замовникові виключно через ухилення від отримання власного вантажу.
Також скаржник наголошує, що не зможе виконати оскаржуване рішення, оскільки не зазначено жодної адреси чи іншої інформації куди слід повернути вантаж. 
Крім того, відповідно до п. 13.12. Правил, послуга повернення вантажу замовникові підлягає оплаті, про що судом нічого не зазначено, що позбавить перевізника гарантовану оплату за послуги перевезення повернення вантажу.
Також апелянт наголосив, що ТОВ “Крона Імпульс Плюс” направило йому лист від 14.11.2024 про купівлю вантажу з рахунком-фактурою, видатковою накладною, товарно-транспортною накладною, копією податкової накладної, квитанцією про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, протоколом руху документа про доставку та реєстрацію податкової накладної, з проханням сплатити за отриманий товар 127 729,31 грн. Такі дії позивача за первісним позовом, на думку скаржника, мають ознаки недобросовісної та агресивної підприємницької практики. Поведінка позивача відповідає критеріям суперечливої поведінки.
Скаржник вважає, що ТОВ “Крона Імпульс Плюс” порушило встановлену законодавством процедуру обов`язкового досудового врегулювання спору шляхом направлення претензії перевізникові.
Також, на думку скаржника відсутні умови для повернення майна передбачені ст. 1212 ЦК України.
Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”, вважає безпідставною відмову в задоволенні вимог про стягнення збитків з простоєм та витрат на відповідальне зберігання вантажу, а також у цій частині суд першої інстанції на власний розсуд визначив підставу зустрічного позову, про яку позивач не заявляв і яку суд використав як привід для відмови в задоволенні вимоги за зустрічним позовом.
Скаржник покликається на преюдиційне значення встановлених обставин у рішенні Господарського суду Львівської області від 28.02.2025 у справі №914/2701/24. Підставою неможливості повернути вантаж апелянт зазначив період розгляду вказаної справи з 07.11.2024 (відкриття провадження) до 22.05.2025 (прийняття постанови Західним апеляційним господарським судом). При цьому ТОВ “Вако Логістик 10” покликається на ст. 310 ГК України та ст. 943 ЦК України.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2026 справу №914/1871/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Іванчук С.В. - головуючий суддя, члени колегії судді – Міліціанов Р.В., Ржепецький В.О.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 року залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10”. Встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” б/н від 01.04.2026 (вх. №01-05/983/26 від 02.04.2026) Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 року у справі №914/1871/25. Розгляд справи №914/1871/25 призначено в судовому засіданні на 05.05.2026. 
23.04.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ “Крона Імпульс Плюс”, в якому товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 – без змін.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2026, враховуючи клопотання відповідача, неявку учасників справи, розгляд апеляційної скарги відкладено до 25.05.26р.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, а представник позивача за первісним позовом заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 у справі №914/1871/25 – без змін.
Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 25.05.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
22.10.2024 ТОВ “Крона Імпульс Плюс” (Замовник) та ТОВ “Вако Логістик 10” (Виконавець) уклали заявку-договір № 7-98 (надалі - Договір) про перевезення (Том 1, а.с. 26).
Згідно п. 1 вказаного договору маршрут перевезення: смт. Розділ (Львівська обл.) – с. Нагірянка (Тернопільська обл.). Дата/час завантаження – 22-23.10.2024 (пункт 2).
Відповідно до підпункту 8.2. Відправник вантажу – ТОВ “Крона Імпульс Плюс”. Вантажоодержувач - “Крона Імпульс Плюс” (пункт 9.1.).
Термін доставки: 23.10.2024 – 25.10.2024 (пункт 10 Договору).
Згідно пункту 11 договору вартість – 12 000 грн, без готівка з ПДВ.
Пунктом 12 договору передбачено умови оплати: Безготівковий розрахунок з ПДВ за фактом вивантаження 80%, 20% по реєстрації податкової накладної та оригіналам документів.
Договором також передбачено, що Виконавець має право одержувати відшкодування від замовника якщо автомобільний транспортний засіб був затриманий з вини замовника, при умові документального підтвердження даного факту, з розрахунку – 700 грн за кожну повну добу (24 години) в межах України (вартість простою незмінна не менш ніж 5 діб). Виконавець не має права самостійно змінювати пункт розвантаження з будь якої причини, тільки за письмовим узгодженням з замовником. Виконавець не має права застави на переданий йому вантаж або ж утримання його для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів. Всі зауваження, що стосуються вантажу, записуються в ТТН. Замовник у разі непередбачуваних обставин залишає за собою право змінити адресу вивантаження або перенаправити транспортний засіб з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно попередніх домовленостей. В разі будь-якого порушення умов даного договору - заявки виконавцем замовник залишає за собою право утримати оплату повністю або частково (за вибором замовника) до усунення недоліків виконавцем та/або стягнути/утримати суму спричинених збитків та штрафів. Додаткові витрати повинні бути узгоджені з провідним експедитором замовника. Факсова копія даної заявки-договору має юридичну силу та може використовуватися як доказ в суді.
Заявка-Договір №7/98 від 22.10.2024 підписана представниками позивача та відповідача по справі. Вказаний договір не визнаний недійсним у судовому порядку. Також відсутні докази про розірвання вказаного договору.
На виконання умов договору-заявки ТОВ “Вако Логістик 10” виконало перевезення за узгодженим сторонами маршрутом, однак вантажоотримувач (ТОВ “Вітагро Біо-Трейд”) відмовився від прийняття вантажу через його невідповідність якісним показникам, що підтверджується актом від 24.10.2024 (Том 2, а.с. 26) та посвідченням про якість від 23.10.2024 (Том 2, а.с. 25). 
Крім того, в товарно – транспортній накладній №15 від 22.10.2024 зроблено запис про те, що 24.10.2024 машина не розвантажена через якісні показники пелети (Том 2, а.с. 23).
25.10.2024 ТОВ “Крона Імпульс Плюс” направило на електронну пошту ТОВ “Вако Логістик 10” претензію, в якій пропонувало виконати взяті на себе обов`язки згідно договору (Том 1, а.с. 20-22). 
Також 25.10.2024 ТОВ “Крона Імпульс Плюс” скерував ТОВ “Вако Логістик 10” на електронну пошту лист, за змістом якого перенаправив відповідача на інше місце вивантаження, а саме: Івано-Франківська область, смт. Делятин, вул.Авіаційна 1, ТзОВ “Теплоінвестсервіс”, що складає 120 км (з подальшим перерахунком суми фрахту (грн/км) згідно з попередніми домовленостями), що складає більше 6000 грн (Том 1, а.с. 23). 
У відповідь на вказаний лист ТОВ “Вако Логістик 10” повідомило ТОВ “Крона Імпульс Плюс” про відмову в здійсненні подальшого перевезення товару на нову адресу (лист від 25.10.2024) . 
Також ТОВ “Крона імпульс плюс” надіслало лист ТОВ “Вако Логістик 10”, в якому попередило що, якщо перевізник самовільно вчинить якісь дії без узгодження з замовником, а саме: перенаправить авто, змінить напрямок, розвантажить авто без відома замовника тощо, замовник негайно викликає правоохоронні органи для встановлення протиправних дій, тощо (Том 1, а.с. 38). 
14.11.2024 ТОВ “Крона імпульс плюс” направило Товариству з обмеженою відповідальністю “Вако логістик 10” лист в якому зазначило, що в зв`язку з придбанням останнім товару, а саме: лушпиння соняшникового гранульованого у кількості 22,635 тон на суму 127 729,31 грн направляє для підписання про отримання товару та сплати наступні документи: рахунок-фактуру №22635/2410 від 24.10.2024, видаткову накладну №22635/2410 від 24.10.2024, товарно-транспортну накладну №22635/2410 від 24.10.2024, копію податкової накладної, квитанцію про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, протокол руху документа про доставку та реєстрацію податкової накладної, з проханням сплатити за отриманий товар 127 729,31 грн (Том 1, а.с. 93).
Апеляційним судом встановлено, що на розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2701/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако логістик 10” про зобов`язання вчинити дії, а саме - доставити вантаж в Івано – Франківську область, селище Делятин, вулиця Авіаційна 1, ТзОВ “Теплоінвестсервіс”, що складає 120 км, вартістю доставки 6 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором– заявкою №7-98 від 22.10.2024.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.02.2025 у справі №914/2701/24 у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що ТОВ “Вако Логістик 10” належним чином виконало свої зобов`язання щодо перевезення вантажу за договором– заявкою №7-98 від 22.10.2024, проте вантажоотримувач (ТОВ “Вітагро Біо-Трейд”) відмовився від його прийняття. З огляду на наведене та те, що нові умови поставки товару у селище Делятин сторонами належним чином не погоджені, позивач не вправі вимагати виконати умови договору – заявки вказаним у позові способом.
Постановою Західного апеляційного Господарського суду від 22.05.2025 рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2025 у справі №914/2701/24 залишено без змін.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ТОВ “Вако Логістик 10” свої зобов`язання з перевезення за договором виконало належним чином за визначеним маршрутом. Однак, вантажоотримувач не погодився отримати погоджений вантаж внаслідок його невідповідності вимогам якості. Про вказаний факт перевізник повідомив ТОВ “Крона Імпульс Плюс”, який перенаправив ТОВ “Вако Логістик 10” на інше місце вивантаження. Однак, виконавець вважав економічно невигідними нові умови доставки та не погодив зміну маршруту. Вважаючи, що ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не забере вантаж, виконавець стверджував, що мав право притримувати вантаж до моменту повної компенсації понесених додаткових витрат та оплати наданих послуг за спірним договором. Додатковими витратами перевізник визначив суму збитків за простій та відповідальне зберігання вантажу.
ТОВ “Крона Імпульс Плюс” свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг за маршрутом перевезення (смт. Розділ Львівської області – с. Нагорянка Тернопільської області) не виконало та не оплатило обумовлену вартість перевезення в сумі 12000,00грн.
До матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів погодження з ТОВ “Крона Імпульс Плюс” перевезення продукції на спеціальні об`єкти зберігання, а також відсутні докази повернення перевізником вантажу замовнику перевезення.
Із вищевикладеного вбачається, що за умовами спірного договору, виконавець не має права самостійно змінювати пункт розвантаження з будь-якої причини, тільки за письмовим узгодженням з замовником.
Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Згідно із ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Згідно з п. 13.11-13.12 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі – Правила) якщо вантажоодержувач не може прийняти вантаж від Перевізника, інший пункт призначення та умови доставки вантажу визначаються за погодженням з вантажовідправником. Якщо Перевізник не одержав від вантажовідправника відомостей про зміну пункту призначення вантажу або не згоден з новими умовами доставки вантажу, він зобов`язаний повернути вантаж вантажовідправнику. Вартість перевезення вантажу при його поверненні сплачує Замовник.
Згідно ст. 73 Статуту автомобільного транспорту, при неможливості здати вантаж вантажоодержувачу при міжміських перевезеннях з причин, не залежних від автотранспортного підприємства або організації, вантажовідправник зобов`язаний дати автотранспортному підприємству або організації вказівку про новий пункт призначення вантажу в порядку, встановленому Правилами.
При неодержанні вказаного розпорядження, а також при неможливості доставити вантаж до місця нового призначення автотранспортне підприємство або організація після попереднього повідомлення, повертає вантаж вантажовідправнику. Вантажі, що швидко псуються, в цих випадках можуть бути здані для реалізації іншій організації. Витрати, зв`язані з переадресуванням, поверненням або реалізацією вантажу (прогін, простій рухомого складу, зберігання вантажу і т. п.), оплачуються вантажовідправником.
Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ТОВ “Вако Логістик 10” безпідставно зберігає отриманий вантаж (лушпиння соняшника гранульоване у біг бегах) за заявкою-договором №7-98 від 22.10.2024 в кількості 22,635 тони та добровільно позивачу за первісним позовом його не повертає, а тому відповідна продукція (вантаж) підлягає поверненню замовнику перевезення - ТОВ “Крона Імпульс Плюс”.
Враховуючи вищевикладене, апеляційним судом відхиляються за безпідставністю доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зберігання вантажу ТОВ “Крона Імпульс Плюс” без достатньої правової підстави, не повернення його замовникові та вжиття ним заходів щодо повернення вантажу замовнику, оскільки відповідно до вищенаведених норм права та встановлених обставин справи, ТОВ “Вако Логістик 10” мало обов`язок повернути вантаж вантажовідправнику, чого скаржником не було зроблено. Доказів протилежного суду не надано.
Що ж стосується зустрічних позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
24.07.2025 до Господарського суду Львівської області у справі №914/1871/25 надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона Імпульс Плюс” про стягнення 81135,87грн, з яких: 12 000,00 грн - основна заборгованість; 1200,79 грн – інфляційні втрати; 269,08 грн 3 % річних; 13300,00 грн - вартість простою транспортного засобу; 54366,00 грн - відповідальне зберігання вантажу (Том 1, а.с. 80-88).
16.01.2026 до Господарського суду Львівської області від ТзОВ “Вако Логістик 10” надійшла заява (вх.№224/26 від 16.01.2026) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просив суд стягнути з ТОВ “Крона імпульс плюс” на користь ТзОВ “Вако Логістик 10” грошові кошти в загальній сумі 146 251,87 грн. Збільшення вимог відбулося у зв`язку з тим, що позивач за зустрічним позовом поніс додаткові витрати на зберігання у розмірі 65 116 грн. (Том 2, а.с. 113-114). 
ТОВ “Вако Логістик 10” зазначило, що у зв`язку із тим, що інший пункт доставки погоджений між сторонами не був, виконавець був змушений перемістити транспортний засіб з вантажем на власну базу в с. Байківці, вул. Стуса, 11, про що було повідомлено замовника, а саме була вказана точна адреса зберігання вантажу, умови (під відеонаглядом), вартість зберігання, вартість зберігання (550,00 грн/1 біг-бег) та порядок його отримання (у робочий час за попередньою домовленістю). Виконавець неодноразово надавав замовнику час для вирішення проблеми, вимагаючи забрати вантаж, проте жодних дій ТОВ “Крона Імпульс Плюс” не вживало (до відзиву долучено копії листів від 28.10.2024 та від 25.10.2024).
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказана обставина виникла саме через дії перевізника ТОВ “Вако Логістик 10”, який одержав від вантажовідправника відомості про зміну пункту призначення вантажу, але не погодився з новими умовами доставки вантажу, а тому він був зобов`язаний повернути вантаж вантажовідправнику ТОВ “Крона Імпульс Плюс”.
Крім того, вказане кореспондується з умовами договору, що Виконавець має право одержувати відшкодування від замовника якщо автомобільний транспортний засіб був затриманий з вини замовника, при умові документального підтвердження даного факту, з розрахунку – 700 грн за кожну повну добу (24 години) в межах України (вартість простою незмінна не менш ніж 5 діб). 
У даному випадку простій відбувся не з вини замовника, а тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог у цій частині.
Також апеляційний суд вважає за необхідне підкреслити скаржнику ту обставину, що згідно договору Виконавець не має права самостійно змінювати пункт розвантаження з будь якої причини, тільки за письмовим узгодженням з замовником. 
Матеріали справи не містять жодних доказів погодження Замовником переміщення вантажу спочатку на базу ТОВ “Вако Логістик 10” у с. Байківці, вул. Стуса, 11, а в подальшому до ТОВ “Транспортна компанія "САТ" для його зберігання.
Крім того, договором між сторонами передбачено, що Виконавець не має права застави на переданий йому вантаж або ж утримання його для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів. Додаткові витрати повинні бути узгоджені з провідним експедитором замовника.
Доказів узгодження додаткових витрат з експедитором замовника до матеріалів справи не долучено, а тому суд першої інстанції підставно та обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо стягнення збитків перевізника на зберігання вантажу.
Позивач за зустрічним позовом в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував 1200,79 грн інфляційних втрат та 269,08 грн 3 % річних Товариству з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” на суму 12000,00 грн боргу за перевезення вантажу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення зустрічних позовних вимог щодо стягнення 12000,00 грн боргу, оскільки ТзОВ “Вако Логістик 10” виконало свої зобов`язання по договору в частині перевезення вантажу смт. Розділ (Львівська обл.) – с. Нагірянка (Тернопільська обл.), а тому позивач за зустрічним позовом має право на відшкодування 928,74грн інфляційних втрат та 235,63 грн 3 % річних.
Колегією суддів апеляційного суду відхиляються доводи скаржника про необхідність зазначення у рішенні вартості повернення перевезення вантажу до ТзОВ “Крона імпульс плюс”, оскільки така вимога є передчасною, а право перевізника - ТзОВ “Вако Логістик 10” на таке відшкодування виникне лише після повернення вантажу до Замовника.
Щодо покликання скаржника на дії позивача за первісним позовом, що мають ознаки недобросовісної підприємницької практики, а поведінка позивача відповідає критеріям суперечливої поведінки, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: “добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі – “non concedit venire contra factum proprium” (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них”.
У даному випадку, апеляційним судом встановлено, що позивач за первісним позовом – ТзОВ “Крона імпульс плюс” уклав з ТзОВ “Вако Логістик 10” договір перевезення, а в подальшому у судовому порядку (справа №914/2701/24) намагався зобов`язати перевізника доставити вантаж до: Івано-Франківська область, смт. Делятин, вул. Авіаційна 1. Разом з тим, 14.11.2024 ТОВ “Крона імпульс плюс” направило Товариству з обмеженою відповідальністю “Вако логістик 10” лист, який фактично можна розцінити як оферту до укладення договору купівлі-продажу. Інших дій, в тому числі агресивної підприємницької практики Товариства “Крона імпульс плюс” матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини справи, апеляційний суд не вважає доведеними такі покликання скаржника.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги за первісним позовом слід задовольнити повністю, а зустрічний позов слід задовольнити частково: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Крона імпульс плюс” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” 12000,00 грн боргу, 928,74грн інфляційних втрат, 235,63 грн 3 % річних.
Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом першої інстанції під час розгляду справи норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 164, 238 ГПК України.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відхиляючи доводи скаржника, суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі “Проніна проти України”, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі “Шевельов проти України”).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване рішення, прийшла до висновку, що з врахуванням фактичних матеріалів справи, воно прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає. 
Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вако Логістик 10” б/н від 01.04.2026 (вх. №01-05/983/26 від 02.04.2026) – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2026 у справі №914/1871/25 – залишити без змін.
Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України. 
Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення .
Повний текст постанови складено 26.05.2026

Головуючий суддя Іванчук С.В.,

Суддя Міліціанов Р.В.,

Ржепецький В.О.