ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року	справа № 380/18598/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сидор Н.Т., розглянувши у м. Львові у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідч-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Підставою позову є протиправність, на думку позивача, рішення від 05.09.2025 №36454/03-16 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про надання ОСОБА_1 відмови щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015, виданого на підставі поданої ОСОБА_1 заяви від 28.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком як державному службовцю. Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.09.2025 №36454/03-16 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах державної служби. Позивач вважає таке рішення протиправним та стверджує, що період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби. Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.
Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає, що ухвалою судді від 16.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Вказує, що під час розгляду документів встановлено, що позивачкою складено присягу посадових осіб органів місцевого самоврядування згідно Розпорядження міського голови від 26.07.2001 №301к та 28.03.2003 присвоєно 9 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування. Станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не займала посади державної служби та не має 20 років стажу роботи на цих посадах (стаж державного службовця 07 років 02 місяці 14 днів), стаж з 26.07.2001 відноситься до посад працівників органів місцевого самоврядування. З урахуванням викладеного вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 05.09.2025 прийнято рішення № 134550033797 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.
Відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що коло осіб з числа державних службовців, на яких поширюється дія Закону №889, визначено ст.3 цього Закону, де відсутні посадові особи місцевого самоврядування. Отже, посади органів місцевого самоврядування не відносяться до категорій посад державних службовців, тому до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців не зараховано період роботи Топорівської з 26.07.2001 на посаді особи місцевого самоврядування. Таким чином, за умови прийняття присяги державного службовця, присвоєння рангу державного службовця, стаж роботи, що дає право на обчислення пенсії державного службовця, підлягає зарахуванню з 12.05.1994 по 01.06.1998, з 02.06.1998 по 25.07.2001, що складає 07 років 02 місяці 14 днів. З огляду на зазначене, оскільки ОСОБА_1 , на день набрання чинності Закону №889-VIII (01.05.2016), не займала посаду державної служби та не має стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, у позивача відсутнє право на переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач перебуває на обліку і отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».
28.08.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком як державному службовцю.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуло подану заяву за принципом екстериторіальності та прийняло рішення від 05.09.2025 №36454/03-16, яким відмовило у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII) визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, згідно з пунктом 10 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі – Закон №3723-ХІІ) передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.
Судом встановлено, що 28.08.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком як державному службовцю.
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуло подану заяву за принципом екстериторіальності та прийняло рішення від 05.09.2025 №36454/03-16, яким відмовило у переведенні на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».
Вказане рішення відповідач-2 мотивував тим, що станом на 01.05.2016 позивач не займала посади державної служби та не мала стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (стаж державного службовця 07 років 02 місяці 14 днів). Стаж з 06.07.2001 відноситься до посад працівників органів місцевого самоврядування, що не перебачено чинним законодавством.
З спірного рішення вбачається, що станом на 01.05.2016 (день набрання чинності Законом №889-VIII) стаж державного службовця позивача становив 07 років 2 місяці 14 днів.
При цьому, до стажу державної служби не зараховано період роботи позивача з 26.07.2001 – дня складення нею Присяги посадових осіб місцевого самоврядування. 
Відповідач-2 з цього приводу наголошує, що період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується до стажу державної служби.
Водночас, відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (діяв до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VII), робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.
Згідно із пунктом 4 цього Порядку, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Наведеними положенням спростовуються твердження відповідачів щодо того, що час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування не зараховується до стажу державної служби.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2023 у справі №1.380.2019.003855.
Відтак, зважаючи на помилковість твердження відповідача-2, покладеного в основу оскаржуваного рішення, таке є протиправним та підлягає скасуванню.
Водночас, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача належить зобов`язати відповідача-2 зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період роботи позивача в органах місцевого самоврядування з 26.07.2001 по 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII).
При цьому, слід наголосити на наявності підстав зарахування відповідних періодів роботи до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, лише до дати набрання чинності Законом №889-VIII – 01.05.2016.
Відповідний висновок виклав Верховний Суд у постанові від 22.05.2025 у справі №500/1404/23, вказавши що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01 травня 2016 року необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 року та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 року на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV. 
Також позивач просить зобов`язати відповідача-1 призначити їй пенсію державного службовця з урахуванням відповідних довідок, а відповідача-1 – здійснити перерахунок та виплату недоотриманих сум.
Щодо цього, то суд зазначає, що однією з умов призначення такої пенсії є наявність відповідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, на момент набрання чинності Законом №889-VIII, а саме:
- стаж державної служби не менш як 10 років, за умови перебування особи станом на момент набрання чинності законом №889-VIII на посадах державних службовців;
- або стаж не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Оскільки загальний розмір стажу позивача на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, буде встановлено після виконання пенсійним органом цього рішення та зарахування до спеціального стажу позивача спірного періоду роботи, то питання призначення пенсії з урахуванням відповідних довідок станом на момент розгляду є передчасним.
Належним способом захисту у спірній ситуації є зобов`язання відповідача-2 повторно розглянути заяву позивача від 28.08.2025, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до правил ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 293, КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.09.2025 №36454/03-16.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування з 26.07.2001 по 01.05.2016.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2025, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 – Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885).

Відповідач-2 – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84121, Донецька обл., м. Слов`янська, пл. Соборна, 3; код ЄДРПОУ 13486010).

Суддя	Сидор Наталія Теодозіївна