Номер провадження: 22-ц/813/3438/26 
Справа № 523/5535/24
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» на додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», ОСОБА_2 про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними та зобов`язання вчинити певну дію,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.
27 жовтня 2025 року представник заявника ТОВ «Компані Фінанс» звернувся до суду через систему «Електронний суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк», АТ «Оксі Банк», ТОВ «Компані Фінанс», ОСОБА_2 про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними та зобов`язання вчинити певну дію, посилаючись на те, що рішенням суду позов ОСОБА_1 залишений без задоволення, проте суд під час ухвалення рішення не вирішив питання про стягнення з позивача судових витрат, які поніс заявник від необґрунтованих позовних вимог у розмірі 10000 грн, про що було заявлено у відзиві на позов.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Пересипського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року заяву ТОВ «Компані Фінанс» про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити вимоги заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За нормами ст.137 ЦПК України визначено:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», Акціонерного товариства «Оксі Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», ОСОБА_2 про визнання договорів про відступлення права вимоги недійсними та зобов`язання вчинити певну дію.
09 липня 2024 року у відзиві на позов представник відповідача ТОВ «Компанія Фінанс» - адвокат Федяєв С.В. заявив про понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн та надав докази на їх підтвердження.
Одночасно також представником Федяєвим С.В. надано в підтвердження представництва товариства виписку з Єдиного реєстру про його повноваження як директора товариства.
24 жовтня 2025 року ухвалено рішення Пересипського районного суду м. Одеси у справі про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Копія рішення отримана представниками сторін у електронному кабінеті системи «Електронний суд» 24 жовтня 2025 року.
Як закріплено нормами ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
За нормами ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.
Згідно з вимогами ч.1 ст.238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.
На підтвердження витрат правничої допомоги ТОВ «Компані Фінанс» надало договір про надання правової допомоги № 12/04/2024 від 12 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «Компані Фінанс» та Адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича», додаткову угоду від 12 квітня 2024 року №1, якою визначено розмір гонорару адвокатському бюро за надання правової допомоги у справі 523/5535/24 у сумі 10000 грн, акт виконаних робіт від 05 липня 2024 року, в якому зазначені надані послуги: усна консультація – 2 год, складання та подання відзиву на позов – 3 год, вартість яких складає 10000 грн.
Необхідно звернути увагу на те, що за матеріалами справи представник Федяєв С.В. є директором товариства.
За змістом договору про надання правової допомоги № 12/04/2024 від 12 квітня 2024 року, від імені ТОВ «Компані Фінанс» виступає уповноважена особа Федяєва Ірина Олександрівна.
Як вбачається із змісту акту виконаних робіт від 05 квітня 2024 року «АДВОКАТСЬКЕ БЮРО «Федяєва Сергія Володимировича», в особі керуючого бюро, Федяєва Сергія Володимировича, з однієї сторони «Виконавець», та Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІ ФІНАНС" в особі довіреної особи Федяєвої Ірини Олександрівни, надалі «Замовник» з другої сторони, склали даний акт….»
Однак вказаний акт не містить погодження і підпису довіреної особи від товариства Федяєвої Ірини Олександрівни.
При цьому, суду взагалі не надано доказу про наявність повноважень у довіреної особи на представництво та на укладення зазначеного договору від імені товариства.
Враховуючи вказані норми та встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки не надано належних доказів для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Апеляційний суд зауважує, що згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
Під час подання відзиву на позовну заяву Федяєв С.В. на підтвердження своїх повноважень подав Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно із якого Федяєв С.В. є керівником ТОВ «Компані Фінанс».
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що у даному випадку Федяєв С.В. діяв в інтересах ТОВ «Компані Фінанс» як керівник, а не адвокат.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, власної інтерпретації судового рішення, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 01 травня 2026 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда