Справа № 766/19116/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

29 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,
суддів – Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 березня 2026 року, ухвалене головуючим суддею Бедьо В.І., в справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:
У грудні 2025 року АТ «Універсал банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 10.12.2021 ОСОБА_1 будучи клієнтом Банку, підписала з Банком Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Того ж дня Відповідач звернувся до Позивача із Анкетою-Заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму 20 000,00 грн. який був підвищений Відповідачем 21.02.2025, що підтверджує видачу коштів та виникнення заборгованості Відповідача перед Банком починаючи з 28.02.2025.
Як вбачається з Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 10.12.2021 ОСОБА_1 просить вважати наведений зразок його/її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Клієнт засвідчив генерацію ключової пари із Особистим Ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у Мобільному додатку з метою засвідчення даних, згідно із Договором.
Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено у розділі 1 Умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 20 000,00 грн. пільговий період складає до 62 днів (тобто до 09.02.2022) зі сплатою процентів у розмірі 0,00001 % річних, базова процентна ставка складає 3,1 % на місяць (37,2 % річних), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості складє 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами складає 4 % від заборгованості (не менше 100 грн. але не більше залишку заборгованості), однак відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №б/н від 10.12.2021 в сумі 23 143,73 грн., з яких 23 143,73 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, а також 3 028,00 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 березня 2026 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором №б/н від 10.12.2021 у розмірі 23 143,73 гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у сумі 3 028 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції та просить скасувати таке.
Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим з огляду на грубі порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Щодо процесуальних порушень, то зазначає, що 10.03.2026 нею було подано заяву про відкладення розгляду справи та додано низку документів, однак суд першої інстанції не звернув належну увагу на всі наданій їй докази та розглянув справу по суті без встановлення всіх істотних фактичних обставин справи.
Крім цього, вважає, що вона була позбавлена доступу до правосуддя, оскільки суд не задовольнив її клопотання про її участь в режимі відеоконференції не зважаючи на той факт, що вона перебуває за кордоном та бажає надати особисті пояснення у справі.
Суд вирішив справу без належного прийняття до уваги заперечень відповідача та з урахуванням позиції позивача та його доводів.
На переконання відповідачки, суд першої інстанції незаконно підвищив кредитний ліміт та здійснив нарахування заборгованості з урахуванням вже підвищеного кредитного ліміту.
Суд не відреагував на аргумент щодо несправедливості ставки річної у розмірі 109,5% річних.
Крім цього, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що на тіло кредиту в розмірі 20 000,00 гривень було нараховано відсотки у розмірі 3 143,73 гривень, однак позивач не просить стягнути відсотки, а тому задовольняючи позовні вимоги повністю, відбулась підміна понять без з`ясування правової природи заявленої до стягнення суми заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 10.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.
Зі змісту заяви вбачається, що ця Анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank» та «Universal Bank», обчислення в вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті складають Договір про надання банківських послуг.
Підписуючи цю Анкету-заяву власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у Мобільному додатку «monobank» заявниця (відповідач по справі) просила: відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал банк» у гривні на її ім`я № НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт вказаний в додатку на смартфоні.
Споживач – ОСОБА_1 , засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відкритим ключем 025ecf1636de7d5a79355ca7fed595aa8cd87b2dbd0823cca584450957777a5f53, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Вона визнає, що УЕП є аналогом її власноручного підпису. Анкета-заява підписана відповідачем.
Цього ж дня відповідачкою було підписано запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, який є невід`ємною частиною Анкети-заяви до Договору.
Факт підписання анкети-заяви та запевнення клієнта підтверджується формою підтвердження електронного документу наявною в матеріалах справи.
Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту наданої позивачем, 10.12.2021 ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні шляхом підписання Анкети-Заяви до Договору. Розмір встановленого кредитного ліміту по поточному рахунку становить 20 000,00 гривень.
12.01.2025 ОСОБА_1 подала заяву №N20.30.0014040451 щодо оформлення кредиту в розмірі 5 000,00 гривень на споживчі цілі зі строком користування кредитом 365/366 календарних днів (рік), процентною ставкою 109,5% річних та денної процентною ставкою 0,3%. Номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту №4441114466890017.
Паспорт споживчого кредиту «До завтра», а також заяву підписано відповідачкою за допомогою удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відкритим ключем 02bef4c5ba4b4814b6448cc0895431eeb997667d6d57a9608198b63f60d1418512, що підтверджується формою підтвердження електронного документу.
Згідно наявного розрахунку заборгованості в матеріалах справи доданого до позовної заяви, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед AT «Універсал Банк» за Договором №б/н станом на день звернення до суду із позовом становить 23 143,73 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 23 143,73 грн.; заборгованість за пенею 0 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн.
Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався тим, що відповідачка не спростувала наявність у неї перед АТ «Універсал Банк» заборгованості за Договором №б/н від 10.12.2021 у розмірі 23 143,73 гривень.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що позивач незаконно підвищив кредитний ліміт та здійснив нарахування заборгованості з урахуванням вже підвищеного кредитного ліміту.
Банком на тіло кредиту в розмірі 20 000,00 гривень було нараховано відсотки у розмірі 3 143,73 гривень, однак позивач не просить стягнути відсотки, а тому задовольняючи позовні вимоги повністю, відбулась підміна понять без з`ясування правової природи заявленої до стягнення суми заборгованості.
Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає наступне.
Відповідачка не заперечує факту отримання кредитного ліміту у розмірі 20 000,00 гривень та користування такими коштами, зокрема часткового погашення кредитної заборгованості.
З наданої виписки про рух коштів по картці від 18.02.2026 вбачається, що за період з 18.04.2023 по 15.12.2025 сума витрат за період склала 236 676,60 гривень та сума зарахувань за цей період склала 210 312,57 гривень, тобто різниця становить 26 364,03 гривень, що в свою чергу складає кредитну заборгованість відповідачки перед позивачем.
В той же час, 15.12.2025 банк стягнув 3 028 гривень судових витрат за подання позовної заяви, що суперечить статті 141 ЦПК України, оскільки судовий збір стягується зі сторін пропорційно до задоволених позовних вимог та не може стягуватися стороною спору самостійно, оскільки це є прерогатива суду.
Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.12.2021 укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 станом на 03.11.2025 заборгованість відповідачки перед позивачем становить 23 143,73 грн., з яких 23 143,73 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту.
Фактично, банком нараховано 3 143,73 гривень процентів за користування кредитом, оскільки останній кредитний ліміт наданий відповідачці становить суму 20 000,00 гривень, що також вбачається з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту наданої позивачем.
В той же час, банк зазначає, що загальний залишок заборгованості за відсотками станом на 03.11.2025 становить 0 гривень, тобто банк нарахував 3 143,73 гривень процентів за користування кредитом та додав такі кошти до тіла кредиту.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16).
Так, згідно паспорту споживчого кредиту чорної картки monobank, реальна річна процентна ставка становить 44,26% річних.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд увід 11.12.2024 у справі №753/25744/21 касаційний суд виснував, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
АТ «Універсал банк» в позовних вимогах стягнути проценти за користування кредитними коштами чи овердрафт не просив, а тому враховуючи все вищезазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд вважає, що сума 3 143,73 гривень стягненню не підлягає як необґрунтована та недоведена.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.09.2024 у справі №204/7787/21 виснував, що недоведення суми заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні позову банку, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву.
Таким чином, позов банку підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 000,00 гривень, оскільки така сума є доведеною та у колегії суддів щодо даної суми заборгованості відсутні сумніви.
Щодо збільшення кредитного ліміту, а саме під час укладення 12.01.2025 кредиту «До завтра», то з наданої виписки по картковому рахунку відповідачки вбачається, що 21.02.2025 ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 гривень, а тому стверджувати, що кредитний ліміт збільшився до суми 25 000,00 гривень не можна, оскільки як із виписки по картковому рахунку так і з наданої позивачем довідки вбачається, що кредитний ліміт наданий відповідачці становить 20 000,00 гривень.
Отже, суд першої інстанції не взяв до уваги, що банк не просив стягнути проценти за користування кредитними коштами, хоча фактично такі входять в загальну суму заборгованості (тіло кредиту), а тому Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області прийшов до помилкових висновків задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права та за неповного з`ясування обставин справи, з чого слідує, що рішення суду підлягає скасуванню, сума, яка підлягає стягненню за Договором про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк» становить 20 000,00 гривень.
Щодо процесуальних порушень допущених судом першої інстанції, то ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без можливості надання нею власних пояснень по справі, оскільки вона проживає за кордоном, однак суд не задовольняв подані нею клопотання про її участь у судових засіданнях в режимі відео конференції.
Водночас, в матеріалах справи відсутні клопотання відповідачки про її участь в судових засіданнях в Ужгородському міськрайонному суді з використанням власних електронних засобів зв`язку з використанням підсистеми ВКЗ, тобто твердження відповідачки не підтвердились.
ОСОБА_1 надала в суді першої інстанції відзив на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив, де висловлювала свою позицію по справі. Така позиція відповідачки врахована судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення.
Окремо слід зазначити, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Щодо судових витрат.
Оскільки, рішення суду підлягає скасуванню, а позовні вимоги частковому задоволенню, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягненню на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір відповідно до задоволених вимог.
Відсоток задоволених позовних вимог становить 86,42% (20 000/23 143,73 х 100), тобто судовий збір за подання позовної заяви, який слід стягнути з відповідачки на користь позивача становить суму 2 616,80 гривень (3 028 х 86,42%).
Апеляційну скаргу задоволено частково, тобто на 13,58% (100 – 86,42), що становить 493,44 гривень від судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги (3 633,60 х 13,58%)
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року про відкриття апеляційного провадження відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 3 633,60 гривень до ухвалення рішення в справі.
Беручи до уваги вищезазначене, з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 493,44 гривень, а з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті за оскарження рішення суду першої інстанції в розмірі 3 633,60 гривень.
Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк», ЄДРПОУ: 21133352, заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 12 грудня 2021 року в розмірі 20 000,00 гривень.

У задоволенні решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути із Акціонерного товариства «Універсал банк», ЄДРПОУ: 21133352, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 493,44 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави 3 633,60 гривень судового збору, який підлягав сплаті відповідачкою за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: