П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27867/25	

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г.
при секретарі – Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій,-
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просила:
- визнати незаконними дії начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича щодо направлення 01.08.2025 року листа №01-2/15-Д на примусове виконання постанови від 03.07.2025 року №032/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 6800 грн. у подвійному розмірі, яка не набрала законної сили;
- визнати незаконними дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича з організації виконання вимог начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича, викладених в листі від 01.08.2025 року за №01-2/15-Д щодо примусового виконання постанови від 03.07.2025 року №032/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 6800 грн. у подвійному розмірі, яка не набрала законної сили, шляхом видання за цією постановою у виконавчому провадженні №78763463 постанов: про стягнення адміністративного штрафу у подвійному розмірі в сумі 13600 грн., про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження розміром 369,00 грн., про стягнення виконавчого збору в розмірі 1360 грн., про накладення арешту на кошти загальним розміром 15329 грн., щодо арешту в цілому рахунку на підприємницьку діяльність; визнати незаконною бездіяльність зі зволікання з направленням постанов як сторони («боржника») у виконавчому провадженні; 
- зобов`язати Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити її, ОСОБА_1 , з Державного реєстру боржників.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.02.2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.
В апеляційній скарзі вказано, що відповідно до статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову. Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено дим Кодексом та іншими законами України. В свою чергу при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.
Апелянт посилалась на те, що оскільки постанова від 03.07.2025 року №032/25 про накладення адміністративного стягнення не набула законної сили, вчасно і належно оскаржена до суду, за адміністративним позовом по її оскарженню 31.07.2025 відкрите судове провадження у справі №522/15981/25, а справа ще не розглянута, то начальник УДАБК ОМР Авдєєв О.Р. не мав права направляти дану постанову, яка не набрала законної сили, на виконання до ВДВС.
Як наслідок, 04.08.2025 року заступник начальника Пересипського ВДВС Тріфонов О.Ю. за направленою Управлінням ДАБК заявою про примусове виконання постанови №032/25 від 03.07.2025 року, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», які не передбачають можливості виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка не набрала законної сили, на думку позивачки протиправно, відкрив виконавче провадження із виконання постанови №032/25 від 03.07.2025 року та виніс постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про накладення арешту на кошти позивача, що призвело до стягнення у подвоєному розмірі штрафу за постановою начальника УДАБК ОМР Авдєєва О.Р. від 03.07.2025, яка не набрала законної сили; арешту її рахунку підприємця в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», зупинення на цей час її підприємницької діяльності; стягнення виконавчого збору в розмірі 10% від подвоєного розміру штрафу; стягнення витрат у виконавчому провадженні; списання 27.08.2025 року з її рахунку підприємця в AT КБ «ПриватБанк» 15 329,00 грн.
Апелянт посилалась на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки її доводам щодо відсутності у Управління ДАБК підстав для направлення постанови №032/25 від 03.07.2025 року на виконання до органу ВДВС, а також протиправності дій заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича з організації виконання постанови №032/25 від 03.07.2025 року.
Крім того апелянт зазначила, що висновок суду першої інстанції про те, що дана справа може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, є помилковим, з огляду на заявлення нею у позовній заяві вимоги здійснювати розгляд справи у загальному порядку з викликом сторін, а також подано клопотання про виклик її та свідків в судове засідання. Апелянт посилалась на те, що вона мала намір свідчити особисто у своїй справі під присягою, що при розгляді справи в спрощеному провадженні є неможливим.
В апеляційній скарзі позивач також просила постановити окремі ухвали щодо порушень чинного законодавства в діяльності: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, її керівника та направити її для усунення порушень в роботі на адресу Одеської міської ради, структурним підрозділом якої є Управління; Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіо-нального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на адресу вище стоячої установи - Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції.
З огляду на все вище зазначене апелянт просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року та постановити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне:
Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2025 року начальником Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєвим О.Р. у відношенні ОСОБА_1 було винесено постанову № 032/25 по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено штраф у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Копію вказаної постанови було отримано ОСОБА_1 у той же день, 03.07.2025 року, про що свідчить підпис позивачки про її отримання із зазначенням дати отримання - 03.07.2025 року.
У постанові від 03.07.2025 року № 032/25 зазначено, що вона може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення з урахуванням положень статей 287-289 КУпАП.
Крім того у зазначеній вище постанові вказано, що вона набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а саме: 15.07.2025 року.
Також судом встановлено, що постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 03.07.2025 року № 032/25 була оскаржена позивачем до Приморського районного суду м. Одеси шляхом направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку 14.07.2025 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 року у справі №522/15981/25 було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
01.08.2025 року УДАБК ОМР на адресу Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено лист № 01-2/15-Д “Щодо примусового виконання постанови”, в якому Управління, з огляду на набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року № 032/25 законної сили, на підставі п.6 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження” та ст.308 КУпАП, просило стягнути з громадянки ОСОБА_1 13600 грн. і перерахувати їх на поточний рахунок до місцевого бюджету.
Вказаний лист отримано Пересипським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ 04.08.2025 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 130).
04.08.2025 року заступником начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфоновим О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78763463 щодо виконання постанови № 032/25, виданої 03.07.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь УДАБК ОМР штрафу в подвійному розмірі 13600 грн.
Крім того 04.08.2025 року заступником начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфоновим О.Ю. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 369,00 грн., постанову про стягнення виконавчого бору у розмірі 1360,00 грн. та постанову по арешт коштів боржника.
04.08.2025 року УДАБК ОМР на адресу Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) був направлений лист № 01-2/15-Д, яким повідомлено про відкриття Приморським районним судом м. Одеси провадження у справі № 522/15981/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 032/25 від 03.07.2025 року.
Станом на момент розгляду даної адміністративної справи справа № 522/15981/25 перебуває у провадженні Приморського районного суду м. Одеси та не розглянута по суті.
Вважаючи незаконними дії начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича щодо направлення 01.08.2025 року листа №01-2/15-Д на примусове виконання постанови від 03.07.2025 року №032/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 6800 грн. у подвійному розмірі, яка не набрала законної сили, а також незаконними дії заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича з організації виконання вимог начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича, викладених в листі від 01.08.2025 року за №01-2/15-Д щодо примусового виконання постанови від 03.07.2025 року №032/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 6800 грн. у подвійному розмірі, яка не набрала законної сили, шляхом видання у виконавчому провадженні №78763463 постанов: про стягнення адміністративного штрафу у подвійному розмірі в сумі 13600 грн., про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження розміром 369,00 грн., про стягнення виконавчого збору в розмірі 1360 грн., про накладення арешту на кошти загальним розміром 15329 грн., щодо арешту в цілому рахунку на підприємницьку діяльність, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича протиправності щодо направлення на примусове виконання постанови від 03.07.2025 року №032/25 з огляду на необізнаність УДАБК ОМР про відкриття Приморським районним судом м.Одеси провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Крім того суд вважав, що Закон №1404-VIII не містить обов`язку перевірки державним виконавцем відомостей про набрання виконавчим документом законної сили, а тому відсутні підстави для визнання протиправними дій заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відкриття виконавчого провадження за постановою № 032/25 від 03.07.2025 року.
Колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Згідно частин 2 та 3 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.
Частиною 7 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому Законом України "Про адміністративну процедуру", до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до адміністративного суду.
Статтею 188-42 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю
Так, згідно ст. 188-42 КУпАП, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За положеннями статті 2446 КУпАП, органи державного архітектурно-будівельного контролю розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).
Від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема, керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), або щодо об`єктів будівництва I та II категорій складності, розташованих у межах населених пунктів (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42); керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч, структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, або щодо об`єктів будівництва I, II, III та IV категорій складності, розташованих у межах відповідних населених пунктів (статті 96, 96-1 (крім частин третьої - п`ятої), частини перша та друга статті 188-42).
Статтею 287 КУпАП передбачено, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Статтею 291 КУпАП врегульовано питання набрання постановою адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення законної сили.
Тка, згідно ч. 1 ст. 291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Згідно ст. 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву, а також за адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно ст. 300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
За положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII, за приписами пункту 6 частини першої якої у виконавчому документі зазначається дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).
Статтею 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Статтею 26 Закону № 1404-VIII, передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 цієї статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до ст. 42 Закону № 1404-VIII, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилалась на незаконність дій начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича по направлення 01.08.2025 року листа №01-2/15-Д на примусове виконання до органу виконавчої служби постанови від 03.07.2025 року №032/25, з огляду на те, що дана постанова не набрала законної сили, а також на незаконність дій заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича з організації виконання вказаної вище постанови, яка не набрала законної сили.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне:
З урахуванням положень статей 289 та 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, передбаченого на її оскарження.
При цьому, у разі скарження постанови про накладення адміністративного стягнення така постанова, за положеннями ст. 299 КУпАП, підлягає виконанню лише після залишення скарги без задоволення.
Згідно ч. 6 та 9 ст. 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
За обставин даної справи, позивачем у межах визначеного законом десятиденного строку було оскаржено постанову Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської від 03.07.2025 року №032/25, шляхом направлення до Приморського районного суду м. Одеси позовної заяви.
Згідно відомостей з порталу «Судова влада України», позовна заява відповідно до звіту автоматизованого розподілу була розподілена 15.07.2025 року. Тобто позовна заява була зареєстрована в суді 15.07.2025 року.
Судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 року у справі № 522/15981/25 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
При цьому зі змісту вказаної ухвали вбачається, що суд дійшов висновку, що позовна заява відповідає вимогам процесуального закону, підстави для її повернення, відмови у відкритті провадження у справі чи інші перешкоди для відкриття провадження у справі відсутні. Судом не вирішувалось питання про поновлення строку звернення до суду.
У поданому позові позивачка вказувала на те, що її чоловіком ОСОБА_2 засобами застосунку «Вайбер» 21.07.2025 року було направлено на телефонний номер Павлової Н.М. – головного спеціаліста інспекційного відділу № 2, яка раніше телефонувала щодо питань виконання чи оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, скріншот зі сторінки «Судова влада» з метою повідомлення про факт оскарження постанови від 03.07.2025 року №032/25. Також позивач вказувала на те, що її чоловік також телефонував вказаній вище посадовій особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради з метою повідомлення про оскарження постанови, однак незважаючи на зазначене вказана постанова була направлена Управлінням для виконання органу державної виконавчої служби.
У підтвердження вказаних обставин позивачка надала скриншот із застосунку «Вайбер».
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2025 року головним спеціалістом інспекційного відділу № 2 Наталією Павловою була подана на ім`я начальника Управління ДАБК ОМР доповідна записка, в якій повідомлено про несплату ОСОБА_1 штрафу, накладеного згідно постанови від 03.07.2025 року №032/25 у визначені законодавством строки та викладено прохання про вжиття заходів щодо примусового виконання зазначеної постанови.
З огляду на викладені обставини 01.08.2025 року начальник УДАБК ОМР на адресу Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом № 01-2/15-Д направив на виконання постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року № 032/25, яка надійшла до виконавчого органу 04.08.2025 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, суд першої інстанції посилався на те, що станом на час направлення до органу ВДВС листа від 01.08.2025 року УДАБК ОМР не було обізнано про відкриття Приморським районним судом м.Одеси провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Однак колегія суддів доходить висновку, що вказані твердження суду першої інстанції є помилковими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 року у справі № 522/15981/25 про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, була направлена до Єдиного державного реєстру судових рішень та на електронну адресу в електронний кабінет сторін по справі 31.07.2025 року.
На виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2025 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надало до суду: належним чином засвідчені копії листа від 01.08.2025 № 01-2/15-Д разом з доказами його відправки, які містять інформацію щодо дату та часу такого відправлення; а також інформацію щодо дати та часу отримання ухвали Приморського районного суду м. Одеса від 31.07.2025 № 522/15981/25 з копіями підтверджуючих документів.
Відповідно до наданих відомостей з підсистеми «Електронний суд» Управлінням отримано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 року у справі №522/15981/25 31.07.2025 року о 21:11 год. 
Згідно ч. 6 ст. 251 КАС України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 31.07.2025 № 522/15981/25 отримано Управлінням 01.08.2025 року.
При цьому, як вказував і сам відповідач - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у листі від 04.08.2025 року № 01-2/15-Д, направленому на адресу Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 року у справі № 522/15981/25 надійшла до Управління 01.08.2025 року.
В свою чергу, згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та фіскального чеку АТ «Укрпошта» (т. 2 а.с 32-33), дата та час подання поштового відправлення на адресу Пересипського ВДВС з постановою від 03.07.2025 року № 032/25 – 01.08.2025 року о 16:13 год., а прийняття його установою поштового зв`язку – 01.08.2025 року о 17:03:13 год., тобто наприкінці робочого дня.
Таким чином з огляду на отримання Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 01.08.2025 року ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 31.07.2025 року у справі № 522/15981/25, у відповідача були відсутні підстави для направлення наприкінці робочого дня 01.08.2025 року постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року № 032/25 для виконання до органу державної виконавчої службу, з огляду на не набрання вказаною постановою законної сили.
У даному випадку відповідна постанова у справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року № 032/25 могла бути направлена начальником УДАБК ОМР для виконання до органу ВДВС виключно після набрання судовим рішенням Приморського районного суду м.Одеси законної сили та несплати позивачем суми штрафу в добровільному порядку.
Таким чином безпідставними є твердження суду першої інстанції про необізнаність відповідача - УДАБК ОМР про факт відкриття Приморським районним судом м.Одеси провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення станом на момент направлення постанови від 03.07.2025 року на виконання до органу ВДВС.
Колегія суддів вважає, що за встановлених у даній справі обставин дії начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича щодо направлення на примусове виконання постанови від 03.07.2025 року №032/25 у день отримання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 31.07.2025 року у справі № 522/15981/25 є протиправними, а тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.
Щодо правомірності дій заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з організації виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 03.07.2025 року №032/25, шляхом видання у виконавчому провадженні №78763463 постанов: про стягнення адміністративного штрафу у подвійному розмірі в сумі 13600 грн., про визначення мінімальних витрат виконавчого провадження розміром 369,00 грн., про стягнення виконавчого збору в розмірі 1360 грн., про накладення арешту на кошти загальним розміром 15329 грн., колегія суддів зазначає наступне:
За обставин даної справи у період з 31.07.2025 року по даний час постанова Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 03.07.2025 року №032/25 є предметом судового оскарження та, відповідно, законної сили не набрала.
Відтак, підстави для примусового виконання даної постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 03.07.2025 року №032/25 станом на 04.08.2025 року (тобто на момент відкриття виконавчого провадження) були відсутні.
В свою чергу колегія суддів звертає увагу на те, що на час звернення Управління ДАБК із заявою про примусове виконання постанови від 03.07.2025 року № 032/25 інформації про її оскарження в судовому порядку (ухвала суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 31.07.2025р.) державному виконавцю надано не було.
Про наявність ухвали Приморського районного суду від 31.07.2025 року Управління ДАБК повідомило Пересипський ВДВС листом від 04.08.2025 року, який надійшов на адресу органу державної виконавчої служби 08.08.2025 року, тобто вже після відкриття виконавчого провадження.
Своєю чергою, органи ДВС і приватні виконавці в силу Закону № 1404-VIII не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку.
Відтак, станом на 04.08.2025 року, констатувавши відповідність виконавчого документа вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII, у тому числі в частині настання строку набрання ним законної сили, державний виконавець не мав правових підстав для повернення постанови від 03.07.2025 року № 032/25 без прийняття до виконання та в силу вимог закону був зобов`язаний винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
При цьому слід зазначити, що повідомлення про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до органу (посадової особи), що її виніс, жодним чином не впливає на стан виконавчого провадження та права і обов`язки саме виконавця.
За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій заступника начальника Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова Олександра Юрійовича, як і відсутні підстави для висновку про протиправність прийнятих Пересипським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постанов від 04.08.2025 року ВП № 78763463 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В свою чергу належним способом захисту порушеного права є лише такий спосіб, який відповідає вимогам матеріального закону і призводить до поновлення прав позивача до такого стану, що існував до порушення права, а якщо відновлення такого стану є неможливим - компенсує позивачу шкоду, завдану неправомірним рішенням.
Зважаючи на встановлені у даній справі обставини щодо не набрання постановою Управління ДАБК ОМР від 03.07.2025 року № 032/25 законної сили та відсутність як на час відкриття виконавчого провадження, так і на даний час підстав для її примусового виконання, колегія суддів доходить висновку про необхідність відповідно до положень ст. 9 КАС України виходу за межі позовних вимог для ефективного захисту прав та інтересів позивача та скасування постанов Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2025 року ВП №78763463 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника.
При цьому як вже зазначалось вище, з огляду на відсутність у вказаних вище постанов органу ДВС такої властивості, як протиправність, колегія суддів вважає належним і достатнім в даному випадку способом захисту порушеного інтересу позивача саме скасування цих постанов.
Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити її з Державного реєстру боржників, колегія суддів зазначає наступне:
Згідно ст. 9 Закону № 1404-VIII, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.
Державні органи, органи місцевого самоврядування, нотаріуси, інші суб`єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, у разі звернення особи за вчиненням певної дії щодо майна, що належить боржнику, який внесений до Єдиного реєстру боржників, зобов`язані не пізніше наступного робочого дня повідомити про це зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про майно, щодо якого звернулася така особа.
Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Колегія суддів вважає, що вимога позивача про зобов`язання виключити її з Державного реєстру боржників, є похідною та безпосередньо залежить від задоволення основних вимог, оскільки внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників пов`язується саме із наявність відкритого виконавчого провадження.
З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про відсутність станом на 04.08.2025 року підстав для примусового виконання постанови Управління ДАБК ОМР від 03.07.2025 року № 032/25 та скасування, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78763463, колегія суддів вважає, що для повного захисту прав позивачки необхідним є зобов`язання Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості стосовно ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні № 78763463.
Щодо клопотання позивача про постановлення окремих ухвал щодо порушень чинного законодавства в діяльності Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, її керівника та направлення її для усунення порушень в роботі на адресу Одеської міської ради, структурним підрозділом якої є Управління, а також в діяльності Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) та направлення на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, колегія суддів зазначає наступне:
Порядок та спосіб постановлення окремих ухвал суду передбачено статтею 249 КАС України. Так, за приписами частини першої вказаної статті, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Згідно частин 4-5 статті 249 КАС України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Частина 6 статті 249 КАС України передбачає, що окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Отже, положеннями КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для постановлення окремої ухвали.
При цьому окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому. Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. 
Отже, постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року в справі №761/32388/13-ц зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.
У той же час суд враховує, що окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням суду, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню у майбутньому.
У заявленому клопотанні позивачем не наведено достатніх підстав та аргументів для постановлення окремих ухвал і судом не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства, які містять ознаки правопорушення.
Враховуючи зазначене, а також зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та здійснення захисту порушеного права позивачки шляхом визнання протиправними дій начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича щодо направлення 01.08.2025 року на примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року №032/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, а також шляхом скасування постанов Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2025 року ВП №78763463 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, і такий спосіб захисту на переконання колегії суддів є достатнім та належним для відновлення порушених прав позивача, колегія суддів не вбачає на даний час підстав для вжиття додатково до цього заходів, передбачених статтею 249 КАС України.
Щодо судових витрат:
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на часткове задоволення позову копійки ОСОБА_1 , стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, дії посадової особи якого призвели до примусового виконання постанови Управління ДАБК ОМР від 03.07.2025 року № 032/25, яка не набрала законної сили, на користь позивачки підлягає сума судового збору, сплачена позивачкою при зверненні до суду першої інстанції за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2422,40 грн. та апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., у загальному розмірі 6056 грн.
В свою чергу апелянтом при зверненні до суду апеляційної інстанції був сплачений судовий збір у розмірі 5990,40 грн., однак підстави для стягнення помилково сплаченої суми судового з відповідача в даному випадку відсутні.
Також у відшкодуванні за рахунок відповідача банківський витрат (комісії), понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, слід відмовити, з огляду на наступне:
Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
В свою чергу витрати на сплату сервісного збору (комісії) банку не є складовою судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, а тому стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не підлягають.
Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Касаційного адміністративного суду від 06 травня 2024 року у справі № 640/16655/21.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії начальника Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради Авдєєва Олександра Робертовича щодо направлення 01.08.2025 року на примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2025 року №032/25 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Скасувати постанову Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2025 року ВП №78763463 про відкриття виконавчого провадження.
Скасувати постанову Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2025 року ВП №78763463 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Скасувати постанову Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2025 року ВП №78763463 про стягнення виконавчого збору.
Скасувати постанову Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.08.2025 року ВП №78763463 про арешт коштів боржника.
Зобов`язати Пересипський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості стосовно ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні № 78763463.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремих ухвал щодо порушень чинного законодавства в діяльності Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, її керівника та направлення її для усунення порушень в роботі на адресу Одеської міської ради, структурним підрозділом якої є Управління, а також в діяльності Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) та направлення на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (вул. Артура Савельєва, 6, м.Одеса, 65062, код ЄДРПОУ 40199728) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено і підписано 02 червня 2026 року.

Суддя-доповідач: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова