Справа №638/22848/25
Провадження № 2/638/3851/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В., 
за участю секретаря судового засідання Кутоманової К.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на його користь 30 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2024 році він звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 520/29759/24 його позов був задоволений частково, зокрема визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 12.08.2024 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну індексацію-різницю (фіксовану) грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 12.08.2024 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. На виконання вищезгаданого рішення позивачу був виданий судом виконавчий лист. До органів примусового виконання рішень позивач звернувся з відповідною заявою. Так, на виконання вищезазначеного рішення суду, що набрало законної сили, постановою державного виконавця були відкрито виконавче провадження від 23.06.2025 року ВП №78427009. Станом на день звернення до суду, рішення суду ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконано, як в частині виплати відповідних коштів, так і в частині їх нарахування. Визначений розмір моральної шкоди (30 000 грн), на думку позивача, відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини посадових осіб органу державної влади у завданні моральної шкоди, важкої хвороби, наявності статусу особи з інвалідністю, статусу учасника бойових дій.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 21.11.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
08.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі та просить відмовити в їх задоволенні. В своїх запереченнях відповідач посилається на те, що позивач не довів наявності всіх елементів, необхідних для відшкодування моральної шкоди, а саме: факту протиправних дій (чи бездіяльності) відповідача; причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заявленими моральними стражданнями; розміру моральної шкоди, визначеного об`єктивно, а не довільно. Крім того, вважає що позивач не надав доказів на підтвердження його моральних страждань.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 04.02.2026 року підготовче провадження закрито та призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі.
Представник відповідача, Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 520/29759/24 адміністративний позов задоволений частково щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 12.08.2024 року включно з урахуванням фіксованої індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 12.08.2024 року з урахуванням фіксованої індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
На виконання зазначеного рішення Харківським окружним адміністративним судом 23.06.2025 року видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження № 78427009.
23.06.2025 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Антосік Іриною Олегівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
На даний час рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року, яке набрало законної сили, у справі № 520/29759/24 не виконано
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України). Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1 Конституції України).
Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.
У випадку надмірної затримки у виконанні державою винесеного проти неї судового рішення, враховуючи те, що недотримання державою свого зобов`язання з повернення боргу після того, як заявник, пройшовши через судовий процес, домігся успіху, неминуче викликатиме у нього почуття розпачу. Для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення відсутністю належного фінансування. (п. 35, 38, 82 рішення ЄСПЛ у справі «Бурмич та інші проти України», «Бурдов проти Росії» (№2)).
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Положеннями ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.12.2020 в справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.
В постанові Верховного Суду від 09 лютого 2021 року по справі № 425/793/19 вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.
Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені та які завдали особі моральної шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.
Отже, основною умовою відшкодування, зокрема моральної шкоди, є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування (п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4).
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статті 41 Конвенції.
Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 12.08.2024 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 встановлена рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 у справі № 520/29759/24, яке набрало законної сили.
В якості обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях.
При цьому суд враховує практику Єврапейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Суд вважає доведеним завдання позивачу вказаними протиправними діями відповідача моральних страждань, а також причинний зв`язок між вказаною шкодою та протиправними діями відповідача. Невиплата позивачу неврахованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 12.08.2024 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, що складають основне джерело доходу пенсіонера, є достатньою та самостійною підставою для висновку про те, що позивачу завдано втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, психологічного навантаження, тривоги за невизначеність у подальшій долі грошового забезпечення.
Саме по собі ухвалення судом рішення на користь позивача не може компенсувати йому немайнових втрат, оскільки позивач був змушений звертатися до суду, очікувати позитивного рішення на свою користь. Крім того, позивач правомірно очікував фактичного та швидкого виконання рішення суду з боку органу державної влади, проте, такого виконання в повному обсязі так і не відбулося, внаслідок чого позивач відчував та продовжує відчувати негативні емоції. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. В даному випадку такі негативні емоції з урахуванням їх тривалості призвели до моральних страждань позивача.
Наведене є достатніми доказами того, що позивачу було завдано моральної шкоди.
Враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, тривалість невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі № 520/29759/24, яке набрало законної сили 25.04.2025, виконавче провадження з виконання якого відкрито 23.06.2025 року, керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн. Саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, яке вчинено відповідачем, його тривалості, вимогам розумності і справедливості.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 11 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», а тому суд, враховуючи висновки Верховного Суду у своїй постанові від 28.11.2018 року у справі № 761/11472/15-ц, оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, так як позивачем визначена у грошовому вимірі, а також те, що позов майнового характеру задоволено на 1/3, а тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 403,73 грн (1211,20/3).
Керуючись ст. 12, 13, 15, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України на користь держави судовий збір в розмірі 403 (чотириста три) грн 73 коп.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О. В. Поляков